(158) 



det, då platsen i fråga är belägen omkring 25 ni. ö. li. och väl 300 meter 

 från stranden. 



Beståndet utgöres af ett 20-tal nedtill rikt förgrenade individ af 20 — 

 25 cms höjd, hvilka nästan utan inblandning af andra växter täcka en 

 fyrkantig yta af ungefär 3 m'-. Endast några mossor ocli lafvar jämte ett par 

 individ Galium verum och Liizula cami)eslris finnas inom denna ruta. 

 Strax utanför finnas följande arter: Achillea Millefoliiim, Antennaria 

 dioica. Campanula rotnndifolia. Erigeron acer. Filago minima. Linaria vnl- 

 garis. Lotus corniculatas, Potenlilla argentea, Trifolium arvensc. Som man 

 ser har Helichrysum arenarium här i sitt sällskap typiska sandmarksbe- 

 byggare, hvilka alla, jämte andra, af Warming (Dansk Plantcvjckst, 1906 

 — 1909) anföras såsom åtföljande densamma i Danmark. 



Efter allt att döma tyckes detta bestånd vara mycket gammalt. Nå- 

 gon bestämd uppgift om huru länge det funnits här, har jag emellertid 

 ej kunnat erhålla. Landtbefolkningen har väl ej mycket fäst sig vid 

 denna växt, som slagit sig ned på en utmark långt bort från gårdarna. 

 Ingenjör Artur E. Swensson, som de 3 senaste åren bott på platsen, 

 har under dessa år sett den ungefär lika frodigt växande, ehuru, närhelsl 

 man kommer dit, alltid en mängd uppryckta plantor, ligga vissna och 

 kringströdda i omgifningen. Den omständigheten, att å denna del af 

 åsen för omkring 30 ä 40 år sedan odlingsförsök gjorts, hvilka helt visst 

 varit föga lönande och ej gifvit anledning till fortsättning, då gruset 

 ligger alldeles uppe i dagen, tror jag ej ha kunnat inverka i)å växtens 

 förekomst. Säkerligen har den funnits på platsen långt före denna tid. 



Axel Liljedahl. 



Seirpus radieans äfven i Södermanland. 



Sommaren 1878. då jag såsom informator vistades vid egendomen Hvar- 

 garn i Lista socken af Väster-liekarne härad i Södermanland, tog jag för 

 mitt herbarium en högväxt Seirpus, som växte ynmigt i tätt bestånd vid 

 stranden af Hjälmaren. Jag införlifvade växten med mitt herbarium un- 

 der namn af Seirpus siluatieus. 



\ början af 18i)0-talet fann jag sistnämnda växt nära Storbacken i Lule 

 lappmark och log äfven däraf ett ark för mitt herbarium. Jag fäste 

 mig då vid, att detta exemplar töretcdde en väsentlig olikhet med Hvar- 

 garnsexemplaret, särskildt hvad axen beträllar. Detta fick emellertid tills 

 vidare för mig vara en olöst gåta. 



Något senare erhöll jag af lektor A. Skåxberg ett exemplar af Scir/)us 

 radicans från Scblesien. Likheten mellan detta och min Seirpus från 

 Hvargarn slog mig med förvåning. Alt båda möjligen kunde tillhöra 

 samma art ägnade jag emellertid icke en tanke ål. Jag visste ju, att 

 Seirpus radieans var en utländing. 



Emellertid — när Seirpus radieans ui)|)täcktes i Värmland och därifrån 

 utdelades i växtbyte. började jag närmare studera de ofvannämnda tre 

 Sciri)iis-e\emplaren i niitl herbarium, och då stod det med ens klart 



