(162) 



Storlien. Under dessa korta ströftåg anträffades åtskilliga för provinsen 

 nya lafvar. En af de märkligaste är onekligen Lopadium fuscoluteum 

 (Dicks.) Th. Fr. 



Denna laf är redan genom sin habitus en af de lättast igenkänn- 

 liga skandinaviska skorplafvarna. Den växer på döende mossa och mult- 

 nande växtdelar. Bålen är ljusgrå och grynig eller vårtig, ej så litet 

 påminnande om på liknande substrat växande Pertusarite. Apothecierna nå 

 en storlek af ända till 3 mm. i diameter, äro till färgen orangegula eller 

 ljust rostbruna, med plan, matt. finvårtig disk och persisterande, tjock, 

 ofta vinklig kant. 



I Sverige synes växten i fråga vara mycket sällsynt. Ar 1874, då andra 

 delen af Th. M. Fries Lichenographia scandinavica utkom, var den ännu 

 ej känd från vårt land. Icke heller är den upptagen i P. J. Hellboms 

 Norrlands lafvar (1884 eller Birger Nilsons Dic Flechtenvegetation des 

 Sarekgebirges (1907). I Torne Lappmark har den emellertid anträffats af 

 Erik P. Vräng ; ett exemplar, insamladt på Vassitjåkko i Jukkasjärvi den 

 24 juli 1906, ligger i mitt herbarium. Och sannolikt har den insamlats 

 i samma trakt äfven af andra botanister, ehuru mig veterligt någon 

 uppgift därom icke föreligger i litteraturen. 



I Jämtland anträffade jag L. fiiscohilcnm vid Storlien, dels ett par 

 svagt utvecklade, nästan sterila exemplar på norra sluttningarna af Skur- 

 dalshöjden, dels ett omkring 1 dm. bredt ])raktexemplar med talrika 

 apothecicr i ravinen nordväst om järnvägsstationen, i)å båda ställena på 

 ganska starkt beskuggade och fuktiga lokaliteter. 



När Th. M. Fries Lichenographia scandinavica utkom (1874), var arten 

 känd från Finnmarken och Nordlandcn (sydligast från Salten) samt från 

 en ej närmare angifven plats i Gudbrandsdalen. Senare är den i Norge 

 anträffad af J. Havaas [Beiträge zur Kenntnis der westnorwegischen 

 Flechtenflora. I 1909, ]). 23] i Romsdalen ( bei Alterhöa, spärlich und 

 mit wenig entwickelten Apothecien») och i Hardanger (>'im westlichen 

 Teil der Hochgebirgsebene, an vielen Stellen, aber meistens ohne Friichte»). 

 Några andra u])pgifter om dess förekomst på den skandinaviska halföu 

 äro mig ej bekanta. 1 E. Wainios Adjumenta ad Lichenograjjhiam 

 Lapponiiv fennictc atque Fenniit borealis (1883) är den ej upptagen. Den 

 synes således inom Skandinavien vara inskränkt till de regnrikare västra 

 och nordvästra delarna. Fyndorten i Jämtland ligger också väster om 

 vattendelaren. 



Glist. O. Malmc. 



Malme, Liehenes sueeiei exsiccati. 



Af detta exsickatverk halva under loj)j)et af ar 1910 utkommit faskik- 

 larna VII och VIII, innehållande 50 nummer: 



151j Dermalocarpon minialiim Ach. Th. Fr., 102) (kollerna flaccidnin 

 Ach., 153; Gy rophora anlhritcina fWulf.) Kocrb., 154 Cclraria alciiriles 



