(164) 



j\ro inom vårt land föga beaktade elementararter, hvilkas geografiska ut- 

 bredning är ofullständigt känd. Öfverhufvud tarfva arterna af detta släkte 

 en på studier i fria naturen fotad revision. 



Candelariella snperdistans jfr Hue & Nyländer, Addenda nova ad 

 Lichenogr. europ. Il, p. 33, från Löfberga på Värmdön; uppträder mången- 

 städes i Stockholmstrakten som parasit på Lecanora distans. Af svenska 

 lichenologer har den inbegripits under Caloplaca snbsimilis Th Fr., från 

 hvilken den skiljer sig bland annat genom växesättet och de tidigt kon- 

 vexa apothecierna. 



Micarea violacea f. peliocarpa jfr J. T. Hedlund, Krit. Bern. Lecan., 

 Lecid. & Micar.. pp. 81 & 92, från St. Malm (Södermanland, där den 

 förekommer här och där, men ofta i ringa mängd, på barken af gamla 

 klibbalar i utkanten af kärr. 



Lecidea viridiatra, från Kvarsebo (Östergötland'. 



Rhizocarpon badioatriim, från Rensätra på Värmdön; är vanlig i Stock- 

 holmstrakten och uppträder under talrika, sannolikt hufvudsakligen af 

 ståndorten betingade modifikationer. 



Parmelia pertiisa, från St. Malm i Södermanland; jfr sid. v92 i före- 

 liggande årgång af Svensk Botanisk Tidskrift. 



P. scortea, särdeles vackra, apotheciebärande exemplar från k\'rkogårds- 

 rauren i Vaxala nära Uppsala. 



Rinodina kevigata var. cinereovircns, från Undersåker Jämtland, där 

 den förekommer mångenstädes på gråal på älfvens stränder mellan kyr- 

 kan och Hållands järnvägsstation. Genom väl utvecklad, grå eller grå- 

 grön bål och slutligen konvexa apolhecier afviker den från de i södra 

 Sverige förekommande formerna af denna art. Autentiska exemplar af 

 Wainios Lecanora sophodes var. cinereouirens hafva icke stått till mitt 

 förfogande, men hans beskrifning öfverensstämmer rätt väl med här ut- 

 delade form. Redan sporstorleken och sporväggens beskafienhet visa, 

 att den ej kan hänföras till Rinodina sophodes, utan till R. I(evigata. — 

 Wainio synes först under de senare åren hafva fått blicken öppen för 

 skillnaden mellan dessa båda arter. '^Man jämföre Lichenes e Caucaso et 

 e Peninsula taurica 1899, p. 302, och Lichenes — - — prope pagum 

 Pitlekai collecti 1909, p. 74.j 



Buellia /jharcidia, från Järfva nära Stockholm; förekommer mången- 

 städes i Stockholmstrakten, företrädesvis på asp, men vanligen i ringa 

 mängd och insprängd bland andra skorplafvar, mest Lecanora siibfusca- 

 former. — Förutsatt att Lecanora pharcidia Ach. Synopis, p. 147) är 

 identisk med Lecidea jjarasema s alliroa Ach. Methodus, p. 36), såsom 

 Tii. M. Fries iippgifver, har enligt nu gällantle nomenklaturregler det 

 förstnämnda namnet prioritet som artnamn. — Såsom redan B. Stein 

 har påpekat i Gohns Kryptogamen-P^lora von Schlcsien 1879, är arten 

 Diplolomma athnnim ,\ch. j väl skild från Jhiellia tilboatra ; apoihecierna 

 äro i allmänhet större än hos denna och älven som äldre försedda med 

 upphöjd kant, sporerna äro fyrarummiga ej »murformiga), och bålen är 

 tunn. Bålens färg växlar från rent hvit [f. alhroa Ach.)] till mörkt grå 

 eller brungrå f. zabothica Koerb. j. 



Lecidea bolrijosa, från liensätra på Värmdön, förekommer mångenstä- 



