Svensk Botanisk Tidskrift. 1910. Bd 4, h. 4. 



REFERAT. 



Bernt Lynge. De norske busk- u^ bladlaver. Bergens Museums 

 Aarbog. 1910. X:o d.) 



Trots den synnerligen rika och i flera afseenden intressanta latHora. 

 som Norge äger. har dock lichenologien icke varit särdeles mycket om- 

 liuldad af norrmännen. Under det senast gångna seklet halva endast 

 två norrmän något mera ingående sysslat med lafvegetationen, nämligen 

 S. (".. SoMMERFELT och J. M. NORMAX. Den förres verksamhet inföll 

 under 1820- och 1830-talet. således innan mikroskopet ännu Ijörjat all- 

 männare användas vid lafundersökningar. Den senare otlentliggjorde år 

 1852 ett litet, men synnerligen märkligt arbete öfver lafvarnas systematik, 

 hvilket dock på länge ej vann vederbörligt beaktande. Ogynnsamma 

 yttre förhållanden gjorde emellertid, att Norman ej blef i tillfälle att i 

 större omfattning fullfölja sina studier. Hans intresse för lafvarna fort- 

 lefde dock, och lichenologien står i tacksamhetsskuld till honom för 

 många synnerligen värdefulla lichenologiska bidrag. 



Af svenska botanister hafva i synnerhet G. Wahlenberg och Tii. M. 

 Fries ägnat uppmärksamhet åt Norges latflora. Den sistnämnda kånde 

 sig i vngre år alldeles särskildt dragen till norra Norge, och frånser 

 man Uppsalatrakten, torde det icke vara något område, hvars lafvege- 

 tation han visat sig så väl känna som just norra Norges. Det har också 

 varit till Fries arbeten, Lichenes arctoi och Lichenographia scandi- 

 navica m. 11., som man i främsta rummet haft att hänvända sig, om 

 man velat inhämta ui)plysningar om den norska laffloran. 



Under de senaste åren synes intresset för lafvarna åter hafva vaknat 

 till lif i Norge. J. Havaas har undersökt landets västra delar, där 

 många i vä.xtgeografiskt hänseende intressanta fynd voro att vänta. De 

 sydöstra delarna hafva blifvit föremål för undersökningar af Bernt Lynge. 



För att i sitt land i vidare kretsar sprida kännedomen om och intres- 

 set för lafvarna har Lyn(;e nu under ofvan nämnda titel utgifvit en 

 flora öfver de större lafvarna, busk- och bladlafvarna med undantag af 

 Collemacéerna;. Genom examinationsschcmata öfver släktena och ar- 

 terna, så ofta ett släkte innehåller så många sådana, att en dylik anord- 

 ning kunnat anses behöflig, har förf. sökt underlätta arbetet för den, 

 som ulan några omfattande förkunskaper i lichenologi vill bestämma de 



