21 



E. varieg. *scirpoides Michx.: se lörcj^. 



Erigeron polilns Fr.: Vassivara; Vaddetjåkkos S. -sluttning; (å ängsmark 

 ofvan björkgränsen); Björkliden (branter i björkskogen ofvan järn- 

 vägsstationen); Abiskodalen (gräsrik buskniark i J)jörkregionen). — 

 Under namnet E. polilus Fr. sammanfattas här en hel del hvarandra 

 närstående, dock ej fullt identiska, mer eller mindre fullständigt 

 glatta till svagt håriga former af samma kollektivart. 



E. neglectiis: tämligen sällsynt och vanligen i mera enstaka exemplar å 

 Tsasinnjaskatjåkkos S. -sluttning (ofvan trädgränsen) samt i Abisko- 

 kanon (i björkregionen). 



E. iinifloriis: tämligen allmän å ängsartad mark i fjäll- och björkregionen. 



E. iinijl. f. piilchellns: Vassitjåkko; Vaddetjåkkos S. -sluttning; Kedketjår- 

 ros V. -sluttning; å gräsmark ofvan björkregionen}; vid Nuoljabäc- 

 kens utflöde i Abiskojokk (å gräsbeväxt grusmark). 



Eriophoriim potystachynm: allmän (formationsbildande) å kärrmark i 

 björk- och fjällregionen (jmf. Sylvén, II, p. 20, 21, 22). 



E. Scheuchzeri: d:o d:o (jmf. Sylvén, II, p. 22). (Se pl. 4, fig. 8.) 



il. vaginatnm: allmän å myr— kärrmark i björk- och fjällregionen (se 

 fig. 4). 



Erysimum cheiranthoides : å ruderatmark vid Vassijaure och Abisko; den 

 vid Abisko förekommande formen var en typisk /, nodosum (jmf. 

 Sylvén, I, p. 121). 



Eiiphrasia latifolia: allmän å ängsartad mark i björk- och fjällregionen. 



E. lat. f. eglandulosa: ej sällsynt, ofta tillika med hufvudformen, så ex- 

 empelvis å Vaddetjåkko, å ängsmark strax ofvan björkgränsen. 



Exemplar med föga håriga blad (håren korta, så godt som ute- 

 slutande i bladkanterna och på baksidans nerver) insamlades å ört- 

 rik ängsmark å Vassitjåkkos V.-sluttning; de syntes närmast tillhöra 

 v. semivesiita. 



E. minima: allmän å ängs — kärrmark i björk- och fjällregionen (jmf. 

 Sylvén, II, p. 19). 



E. min. f. minor: Vassitjåkkos N. -sluttning, å ängsmark i fjällregionen; 

 Björkliden, i ört-björkskogen strax nedom järnvägsstationen. — For- 

 men uppträdde å båda lokalerna i fåblommiga, dvärgartade, 1 — 2( — 3) 

 cm. höga exemplar; internodierna voro ofta starkt, stundom genom- 

 gående nära nog rosettlikt förkortade. 



E. tennis: tämligen allmän å ängsartad mark i björk- och fjällregionen. 

 Festuca ovina: allmän. — En vacker albinos-form, f. flor. albidis, med 



gulgröna småax och alltigenom ljusare grönska insamlades ä Nuolja. 



F. ov. f. vivipara: allmän. 



F. rubra: å ruderatmark vid Vassijaure, Björkliden och Abisko. 



F. rnbra /'. nigrescens: Vaddetjåkkos S. -sluttning (å gräsmark ofvan björk- 



gränsen ; Snuoratjåkkos SV.-sluttning (i ört — gräsrik björkskog nära 

 stranden af Torne träsk); Björkliden (å kärrartad mark i björksko- 

 gen nedanför järnvägsstationen). 

 Galium boreale: i fläckar i björkskogen nedanför Björklidens järnvägs- 

 station. 



G, uliginosum: å stranden af Torne träsk nedanför Stordalens järn- 



