33 



lörhållanden, som äro rådande j)a Ölands allvar, afviker //. cdniiiu 

 på denna lokal i utseende från samma art i andra trakter. 



I floristiska arbeten skiljes som bekant //. caniim frän //. oclan- 

 (liciim särskild t med alseende på behåringen. Den förra har på 

 l)ladens undersida, på årsskotten och på blomskaften ett ludd af 

 stjärnhår, på undersidans midtnerv, i kanten och på öfversidan 

 langa, enkla s. k. borsthår. H. oelnndiciim uppgifves sakna iilt- 

 luddet och halva kvar blott en större eller mindre del af de enkla 

 haren. Jag har haft tillfälle att iakttaga alla öfvergångsstadier från 

 den starkast håriga //. cdiuiiu till den mindre håriga formen. Mest 

 hvitluddig förekommer den enligt Sjöstrand på allvaret utanför 

 Albrunna och Mörbylilla byar inom södra Möckleby socken. Det 

 är särskildt på den förstnämnda lokalen, som jag gjort mina iakt- 

 tagelser öfver denna art. Likaså förekomma af H. oelandicum alla 

 öfvergångsstadier från den håriga formen constrictum (Ahlquist) Gros- 

 ser (= v.alpestre (Dun.) i Neuman-Ahlfvengrens flora) till den nästan 

 glatta formen (leniuldtimi (Ahlquist) Grosser (= d. niidiiin Aresk. i 

 Neuman-Ahlfvengrexs flora), den senare med nordligare utbredning 

 på Öland. Med afseende på behåringens styrka öfvergå den minst 

 bäriga H. caniim och constrictum-formen af H. oelandicum i hvar- 

 andra. Det intressantaste är emellertid, att de båda »arterna» ej 

 heller beträtlande behåringens natur äro skilda. Jag har nämligen 

 äfven funnit ro/?.s//zV/H/??-exemplar försedda med stjärnhår på bla- 

 dens undersida, ehuru de stå mer eller mindre enstaka, ej bil- 

 dande något liltludd. På årsskotten och blomskaften hos denna 

 kunna stjärnhåren förekomma t. o. m. synnerligen ymnigt. Hvad 

 borsthåren beträffar, äro dessa af tämligen förgänglig natur, hvil- 

 ket gör, att äldre blad se mindre håriga ut än yngre. 



Borsthåren hafva en egendomlig struktur, hvilken är utmärkande 

 för Cistineerna och dessutom familjen Combretacea?. I den basala 

 delen af det encelliga hårets cellrum finnes nämligen en annan 

 mindre, tjockväggig, spetsig hårcell inskjuten. Uppkomsten af denna 

 förklarar Solereder med ledning af Heidens undersökningar af 

 Combretaceernas hår sålunda: 



»Das Protoplasma zieht sich, nachdeni die Wandung des Haar- 

 körpers sich entsprechend verdickt hat und das Lumen des Haar- 

 körpers entsprechend enge geworden ist, auf die Haarbasis zuriick 

 und scheidet an ihrer gegen die Haarspitze zu gerichteten Seite 



' H. SoLKKEiiER. Systematische Anatomie der Dicotjiedonen p. 91 — 92. 

 Svensk Botanisk Tidskrift 1908. 



