36 



som är bågformigt böjd, sä att blommans läiigsaxel blir riktad 

 mot solen. Emellertid tyckes hos dessa arter de öppna blommor- 

 nas orientering mot solen ej vara sä konstant som hos H. chamcv- 

 cistus. Däremot är sj^nbarligen kronbladens ställning i förhållande 

 till längsaxeln mycket känslig för solstrålningen. Då denna för en 

 stund minskas genom moln, böja sig nämligen kronbladen något 

 framåt. 



Alla tre arterna hafva homogama blommor, H. ch(tnuvcistus stun- 

 dom svagt protandriska. I slutna blommor sta hos alla tre ar- 

 terna ståndarne tätt tillsammans omkring pistillen, hvarvid själf- 

 pollination blir oundviklig. Äfven i öppna blommor öfverföres 

 pollen till märket i samma blomma tack vare de skakningar, i 

 hvilka de elastiska blomskaften försättas af nästan ständig blåst. 

 Huruvida denna regelbundna själfpollination medför befruktning, har 

 jag mig icke bekant. Fruktsättningen är i alla händelser riklig. 



Blommornas organisation hos H. caniiin och H. oelandiciim — 

 de nedåtriktade kronbladen, som låta könsdelarne framstå väl ex- 

 ponerade för vinden, den rikliga pollenalstringen samt märkets 

 utbildning — vittnar tydligt om anemofil pollination, äfven om de 

 retbara ståndarne tyda på, att äfven pollensamlande insekter kunna 

 förmedla pollinationen. För öfrigt har jag aldrig observerat andra 

 blombesökare hos Helianthemum-arterna på Öland än en akarid, 

 en bladlus och en liten staphylinid på //. chainctcistus, bladlusen 

 äfven på //. oelandiciim. Dessa kröpo blott omkring och åstad- 

 kommo själfpollination inom blomman. Särskildt de två först- 

 nämnda uppträdde tämligen konstant. 



1 detta sammanhang erbjuder pollenkornens beskalfenhet stort 

 intresse. Lidforss har påvisat, att pollenkornen hos våra vind- 

 blommor — undantag utgöra vissa tropiska och subtropiska väx- 

 ter äro rika på stärkelse, under det att hos insektblommorna 

 stärkelsen blifvit mer eller mindre fullständigt omvandlad i olja hos 

 de fullt utvecklade pollenkornen. Han har vidare påvisat de ane- 

 mofihi polleukoruens isodiametriska foiin geni emot de enlomofilas 

 ellipsoidiska. Hos alla tre riclidiillwmiiin-iniernn äro pollenkor- 

 nen isodiametriska, med slät yta och visa sig vid behandling med 

 jodmjölksyra vara fullj)roi)j)ade med stärkelsekorn. 



Hclidnthrmum-aTicrnn i fråga hafva således tillpassat sig till anemolil 



' Bkngt I.idi-ohss. W^eitere Heiträge ziir Hioloj^ie des l^oUcns. Priiij^sh. Jalirb. f. 

 wiss. Bot. 1899 p. 291 — 804. 



