Svensk Botanisk Tidskrift. 190 8. Bd. 2, h. i. 



STIPA PENNATA I VÄSTERGÖTLAND. 



KN STUDIE ÖFVER DEN SUBBOREALA PERIODENS INFLYTANDE 

 PÅ DEN NORDISKA VEGETATIONENS UTVECKLINGSHISTORIA. 



AF 



RUTGER SERNANDER. 



Inledning-. 



I ett bihang till Fauna siiecica, Editio II 1761 p. 557 säger Linné: 

 »Stipa pennaia. Falk J. P. W:gothia, Asaka, Wartofta frequens.» 

 Denne Johan Peter Falck (född 1732 eller 1733, död 1773) var 

 som bekant lärjunge till Linné och en lid sonens informator. Fyn- 

 del härledde från en trakt, hvars flora han väl kände, t}^ man vet 

 att han tillbragt en dryg del af sin ungdom vid Pilagården i Åsle, 

 ej långt från Vartofta-Åsaka. ^ 



Linné ansåg tydligen fyndet vara af mycket stort intresse, då 

 han skyndade att inflicka det — och några andra viktiga växtlokaler 

 — i ett arbete, dit det strängt taget icke hörde. Man kan ock utan 

 öfverdrift säga, att det är ett af de märkligaste, med hvilka någon- 

 sin den skandinaviska vegetationen blifvit riktad. Emellertid såg 

 det länge ut, som om den svenska Horan åter skulle ha mist denna 

 sin nya medborgare. Under en lång tidrymd tyckes man, om öfver 

 hufvud taget verkliga efterforskningar blifvit gjorda, icke ha åter- 

 funnit Stipa på den Falckska lokalen. Och då Wahlenberg år 

 1826 i Flora suecica p. 1079 förklarat: »post semisieculum non 

 reperta», ansåg man nog, att Stipa var oåterkalleligen utdöd. 



År 1838 dyker i tredje upplagan af Hartmans flora ett rykte upp, 

 att Stipa pennata »Skall förlidet år vara återfunnen». ^ Så var också 



* Mathesius, Iakttagelser öfver några inom Westergötland förekommande Natur- 

 alster p. 14. Th. M. Fries, Linné. II p. 64 — 67. 

 ' 1. c. p. 338. 



Svensk BoUinisk Tidskrift 1V0S. i 



