56 



Eqnisetum arnensc 

 *Priinella grandiflora 

 Nära landsvägen hade en del grusgröpper upptagits i åskammen. 

 I dessa ryckte örtbackens konstituenter i synnerligen frodiga exemp- 

 lar tillbaka. Aterväxten var dels sluten, dels stod den på kolonistadiet. 

 'Bland kolonisterna märktes af sällsyntare former sådana som: 

 Innia salicina 

 ^Prunella grandiflora 

 *Scahiosa Columbaria 

 För örtbacken främmande kolonister voro sparsamma och repre- 

 senterades endast af: 



Taraxacnm officinale 

 Tnssilago Farfora 

 Västra partiet. Janssons del af åsen, belägen V om landsvägen, 

 bestod af en fortsättning af hufvudåsen, men här gående i Ö och V, 

 samt en från densamma vid Bondegårds-byggnaderna utgående biås 

 i NO — SV. Äfven på denna hade enligt Jansson i gamla tider växt 

 Stipa på S3'dostsluttningen. Det kunde knappast ha varit någon 

 annan del än denna biås' nedre partier, som Mathesius afser, då 

 han säger: < en del af den vall, hvarest den mest förekom, är 

 upj)löjd till åker.» Biåsens vegetation var nu mera skadad af bet- 

 ning än prästgårdens del, men liksom på hufvudåsen var Scabiosa 

 Colninbaria en karaktärsväxt. 



Hufvudåsens sydsluttning var emellertid den lokal, på hvilken 

 ännu detta ar 1 exemplar blommat med 2 inflorescenser, hvilka 

 Jansson aftagit och gömt. I jämförelse med biåsen var den än 

 starkare betad med tunnsådda enar kvar från det röjda busk- 

 beståndet. Jansson uppgaf, att Siipan växte såväl emellan — såsom 

 det i år blommande exomplarel som i enbuskarna. Skolpojkars 

 och andra växtsamlares härjningar uppgåfvos beslämdl ha minskat 

 frekvensen. Emellertid måste enligt min uppfattning betningen och 

 hästarnas Iramj) också i hög grad skada örtbacken och Stipan. 



Nordsidan var genom en gärdsgård skild från sydsidan och 

 betades endast svagt. Här hade Jansson aldrig .sett Stipa. I vege- 

 tationen märktes bland annat: 



Campannla persiccpfolia '''Potentilla rnpestris 



Lalhijrns pralcnsis Pnhnonaria angnstifolia 



Då Falck antagligen något ar på IToO-talet fick kännedom om 

 Slipas förekomst i Varlofla-Åsaka, växte den troligen som ett af 



