66 



Hieraciiim macrolepidenm *sabii- 

 losornm 



Lotus corniciilatiis 



Medicago lupulina 



Phieiim Boehmeri 



Pimpinella Saxifraga 



Plantag o media 



Poa pratcnsis 



Potentilla verna (L. ex parte) 

 Lehm. 



Piilsatilla inilgaris 

 Rubiis saxalilis 

 Sedum acre 

 Spircea Filipendula 

 Thymus Serpyllum 

 Trichera arnensis 

 Trifolium montamim 

 Vicia cracca 



I bottenskiktet voro mossorna strödda och lafvarna tunnsådda: 

 Grimmia canescens Hypniim lutescens 



Cetraria aculeata Schistophyllum osmundoides 



Cladonia furcata y subulata Stereodon cupressiformis 



» pyxidata j3 PocUlum Thuidium abietinum 



Under rönnarna voro gräsen ymniga och örterna hade i jämförelse 

 med det andra partiet minskat i frekvens. Dessutom tillkommo: 

 Daclylis glomerata Thalidrum simplex 



Primula officinalis Viola hirta 



Några meter längre ner framgick med samma strykning en annan 

 låg up|)höjning i moränmarken. Den var emellertid fullständigt 

 uppodlad oeh nu u[)ptagen af en hafreåker. 



Det lider intet tvifvel, att dessa två kullar äro de »2:ne högländta 

 åkerrenar», om hvilka Mathesils talar. Och att plogen der utöfvat 

 sin utrotande inverkan» är säkert. Närmare detaljer härom lyckades 

 vi uppspåra vid Ingelsgården i Akarp. 



Här hade man, då Å7//>a-marken lades under plogen, räddat en 

 stor tufva och inplanterat den i trädgården. Man visade mig platsen, 

 där tufvan hade stått. Icke ens här stannade förföljelsen. Botanisterna 

 skattade tufvan för sina herharier, och lyckades de ej i godo få till- 

 stånd härtill, lade de sig på lur l)akom en närbelägen syrenhäck för 

 att i en obevakad stund kunna störta fram och rycka till sig några 

 strån. Då den bonde, som verkställt inplanleringen, efter några år- 

 tionden utflyttade ur Ingelsgården till en granngård, tog han med 

 sig tufvan i en hattkulle och satte den i sin nya trädgård. Den 

 talte ej omnyllningen, ulan dog mycket snart. Het.sjakten var 

 slutad och Vallor])-Stipans saga all. 



Den bonde, som plöjde upp S/Z/^a- kullarna, hade hetat Pkiteh. 

 Vi fingo veta detta af den enda kvarlefvande i trakten, som sett 

 Stijja på sin ursprungliga lokal, nämligen gumman i Ingelsgården, 



