74 



ekens öfre gräns. Dessa äro i tabellen märkta med ett S. Ännu 

 en afsevärd del af dessa sydliga former ha såväl i Skandinavien 

 som i Europa i sin helhet en sydostlig utbredning. För dessa är 

 vid S ett O bifogadt. i 



Det är vid dessa sydostliga arters utbredning och allmänna syn- 

 ekologi som jag nu en stund vill uppehålla mig. Redan 1847 fäste 

 Grisebach i sitt viktiga arbete > Ueber die Vegetationslinien des nord- 

 westlichen Deutschlands uppmärksamheten på att bland de utpräg- 

 lade vegetationslinjer, som genomdraga Nordväst-Tyskland, linnes en 

 nordostlig sådan, betingad af att det centraleuropeiska kontinental- 

 klimatet aflöses genom ett mera insulärt atlantiskt klimat. Denna 

 vegetationslinje har sedermera varit föremål för ganska omfattande 

 undersökningar såväl i Tyskland som i grannländerna, och de syd- 

 osteuropeiska arternas utbredningsförhållanden mot NV ha blifvit ett 

 af de tyska växtgeografernas älsklingskapitel. Hvad Skandinavien 

 beträffar, kom Areschoi g, som 1866 lämnade en omfattande växt- 

 geografisk analys af de fanerogamer, som finnas i södra Sverige, 

 men saknas eller äro sällsynta i Danmark, in härpå, därigenom att 

 han särskildt fäste sig vid en stor grupp med i Skandinavien före- 

 trädesvis sydostlig utbredning. I det öfriga p]uropa är denna ve- 

 getation antingen likformigt spridd öfver dess mellersta och södra 

 del ända till Britanien och de vestra kustländerna eller går i all- 

 mänhet dess vestgräns på låglandet öfver Preussen, Posen, Schlesien 

 och Böhmen» (p. 88). Några af de märkligaste bland de växter, 

 som Areschoug hänför till denna grupp, återkomma just i de väst- 

 götska .S7/7>a-samhällena och med dem flera andra, hvilka jag på 

 grund af deras allmänna utbredning också anser mig kunna karak- 

 tärisera som sydosteuropeiska. 



Som mest pregnant utvälja vi som typ för denna grupp först ut- 

 bredningen af Stijxt pennata själf och sedan af Potenlilla rupcslris. 

 Dracocephaliim Riujschutud, PriuwlUt (jrdirdiflord, Pohigala coinosa. 

 Asperula tinctoria och PulmonarUi (imjuslifolui. För denna utredning 

 har jag, hvad de extraskandinaviska förhållandena beträffar, användl 

 i litteraturförteckningen citerade arbeten af Ahiischoug, Aschi-:rson 

 och (irakhm;]^, (^hrisi, (k)STE, Drude, Falck, Loew, Nyman, 

 ScHOLZ o. a. 



Sli])(t penudld. Dess förekomst i \'ästergötland är vida mer isolerad 

 från det kontinentala utbredningsområdet än man vanligen före- 

 ställer sig. Då det t. ex. uppgifves, att den växer i hela mellersta 

 Ryssland» och »kring Östersjön i Kurland, Preussen, Pommern och 



