76 



ligger i Riksmuseum ett exemplar från Asaka, insamladt af G. Lind 

 1846, med plymhåren mörkgråa. 



Stipd ingår i många xerofila formationer. Allbekant är dess be- 

 tydelse såväl för de egentliga stäpperna som för den ungerska Pusztan. 

 Den växer också i Sydeuropa på torra fält, som icke kunna räknas 

 till stäppformationerna. Så har jag sett den som kolonist på »les 

 ländes» i Languedoc. Sluttningarna af kullar och åsar, vanligen — 

 dock ej alltid — med kalkhaltig jord, upptagna af mer eller mindre 

 med buskar insprängda Triften, Grasfluren etc. är en annan vanlig 

 lokaltyp. I Westpreussen förekommer den t. ex. })å detta sätt och 

 här i samhällen, som ej så litet påminna om de västgötska. Scholz 

 har två grupper af sådana förekomster: die Formation der Kalk- 

 hiigel (p. 168) och Graslluren auf Heideboden (p. 180). Från den 

 förra formationens Stipa-\oki\\er uppräknas endast 8 »Begleitpflanzen», 

 af hvilka 4 återiinnas i de svenska listorna: 



(iijuiuddcnia conopsca Fcstiud ovinn 



Aspcnild linclorid Anciia i)r(th>nsis 



(3m den sistnämnda säges (p. 170): Eine Begleitpflanze in der 

 Kreisen Kulm und namentlich Schwez ist die zur mitteleuropäischen 

 Gruppe gehörige Aiwiia prafensis. Sina Grasfluren indelar han i 

 kurzgrasige Triften och langhalmige Grasfluren. Till den första 

 gruppen hör Å7/pa-lokalen vid Liebental, »die ungemein kalkreichen 

 Kuppen und Lehnen längs der Cypelle» (p. 186). Härifrån har han 

 p. 180 — 182, 186^ en uppteckning öfver den ytterligt rika kärlväxt- 

 floran, som är af stort intresse att jämföra med vår från Västergöt- 

 land. Af 101 arter äro ej mindre än 41 gemensamma. Dessutom är 

 alt märka del ej obetydliga anhilel besläktade arter, som vikariera 

 lör hvarandra, t. ex. Puhdlilht pralcnsis och P. vuUjaris, Vicid Icnui- 

 folid och V. craccd, Pdlhijrus silncslris och /.. liclcrophijllus etc. Sär- 

 skildt öfverensstämmande är gräsvegelalionen; i den besläklade un- 

 derformationen linnas därjämte Caldnuu/roslis cpiijcjoH och DdcUjlia 

 (jlonwrdld jämte Centdurea Saihiosn, SoliiUtijo Virijdiirvd och llicrd- 

 ciiiiii iimhrlldliini (l. c. |). 1152). — Liebentalväxterna äro följande, 

 bvarvid '• aiigifver, all arleii är funnen på .S7//K/-lokalerna i Väster- 

 j.>ölland (de tagas i samma ordning som de anföras af Scholz): 



' ScHOi./.' fortiuilci-iii}» är sådan, att iiiöjligcii en eller aiiiuiii af de nedan upp- 

 räknade arterna visserlij^en finnes i formationen, men icke vid sjäifva Liebental. 



