79 



Stipa pennata nära Hemsjöns strand å Sila mark i Skedevi socken, 

 Östergötland. Bestämningen godkändes af läroverksadjunkten Peti-:k 

 Olsson i Norrköping. Huru detta individ kommit till Hemsjöns 

 strand, återstår dock ännu att utreda. 



Potentilla riipcstris. Frän ett vidt omfattande asiatiskt utbrednings- 

 område sträcker sig denna växt in i Europa med en öfre gräns, som 

 går genom södra Ryssland, Polen, Lithauen, Preussen — där den 

 t. ex. vid Liebental (Scholz p. 186) växer massvis tillsammans med 

 Stipa pennata — till Pommern. Här glider denna gränslinje öfver 

 Harz och Thiiringen ner genom mellersta Frankrike. Norr härom 

 förekomma ett par isolerade utposter i Belgien och södra England 

 samt ett egendomligt sydskandinaviskt utbredningsfält, omfattande 

 flera socknar i östra Småland, stora partier af Västergötland med 

 siluren som centrum, norra Halland, södra och mellersta Bohuslän, 

 Dalsland samt Kristianiatrakten (»M. .sj. paa torre Berge og niaaske 

 oprindelig forvildet'. Blytts flora p. 1180). 



Växten är en xerofyt. Den växer öfverallt i Europa i samhällen, 

 som äro besläktade med de västgötska Stipa /)(^/j7?«?a-fyndorterna 

 och ej sällan tillsammans med denna. — Chuist beskrifver t. ex. 

 p. 95 — 99 från Wallis en på ört- och gräsarter mycket rik »Felsen- 

 heide» med snår af Jnnipenis Sabina och rosaceer. Den påminner, 

 som Christ med rätta framhåller, icke så litet om de mediterrana 

 gariguerna, men skiljer sig från dessa bland annat genom de tätare 

 gräsbestånden. I denna Felsenheide ingår såväl Potentilla rupestris 

 som Stipa pennata. — Om dess förekomst i kurzgrasige .S7zpo-Triften 

 på kalkrika sluttningar i Westpreussen är redan talad t. 



Dracocephalum Ruijschiana sträcker sig öfver hela mellersta Asien 

 in öfver Ryssland till Kaukasus i söder och de stora gränssjöarna 

 mot Finland i norr. I Finland fortsätter den i Karelia onegensis 

 och ladogensis; om den är vild i Karelia borealis är osäkert. (Herb. 

 mus. fenn. p. 93 & 148.) I alla Östersjöprovinserna finnes den tler- 

 städes. Från den ryska gränsen utgår ett kilformadt utbrednings- 

 område, omfattande Ost- och Westpreussen, östra Brandenburg, 

 Posen, Anhalt, Thiiringen, Galizien, Böhmen, norra Bayern, Tyrolen 

 och Schweiz, fram till Västalperna, hvarefter det i en rad hufvud- 

 sakligen subalpina förekomster i Piemont och Dauphiné når sin 

 spets i de centrala Pyrenéerna. — Isoleradt från detta utprägladt 

 kontinentala jättefält kommer så det skandinaviska. Det sönder- 

 faller i 4 smärre: en grupp förekomster i det centrala Småland, en 

 annan omkring Söderköping, ett stort parti af mellersta Västergötland, 



