81 



och öfver engelska kanalen når den ej. Söderut sträcker den sig 

 till Balkanhalfön och norra Italien. — Den skandinaviska uthred- 

 ningen sluter sig tämligen nära till förekomsterna utmed det baltiska 

 hafvets södra och sydöstra strand. Den omfattar nämligen Gotland, 

 Öland samt de östliga provinserna från östra Skåne, där den är 

 sällsjMit — saknas i västra Småland — upp till Gästrikland, Väst- 

 manland och Närke. I Norge och Danmark saknas den och i 

 västra Sverige har den en mycket spridd utbredning i Västergötland, 

 Dalsland och Värmland. I Västergötland är den mycket rar; upp- 

 gifves af Rudberg p. 46 för Falköping; kyrkogården, hvarest den 

 tydligen ej är ursprunglig, Vartofta-Äsaka, Vänersborg och Alle- 

 berg. Med »Vartofta Åsaka» menas antagligen just .S/zpa-lokalen, 

 där den ytterst sparsamt återfanns af mig 1906. 



Växer på backar, ängar och fält, gärna på torr och varm grund. 

 Ingår i de sydryska stäpperna; t. ex. för Kiew uppger HoLTz'p. 158: 

 »An sonnigen beraseten Abhängen alter Steppen.> Från Wcstpreussen 

 har ScHOLZ den från sina kurzgrasige Triften med Stipa. om hvilkas 

 vegetation p. 76 talats, och från sin »Mischwald», som väl närmast 

 är besläktad med den svenska löfängen. 



Åsperula tinctoria. Det västsibiriska utbredningsfältet fortsätter 

 genom södra och mellersta Ryssland, där det når alla Östersjö- 

 provinserna och Ösel, in i Donauländerna, Österrike-Ungern och 

 Tyskland. I detta land få vi den vanliga omsvängningen mot SV, 

 här gående från Mecklenburg förbi Harz in i Frankrike, hvarest arten 

 när Paris. I Belgien, Holland och Storbritannien saknas den all- 

 deles. Söderut når den Pyreenerna och mellersta Italien. — Dess 

 skandinaviska område sammanhänger med det transbaltiska. Öland 

 och Gotland äro dess hufvudcentra hos oss. För öfrigt uppträder 

 den på svenska fastlandet mest i de sydöstra provinserna, nämligen 

 vid Ukna i Småland, på spridda ställen i Östergötland, Närke, 

 Södermanland och Uppland fram till Uppsalatrakten. Isolerade här- 

 ifrån komma de sydnorska (Kristiania), västgötska och än mera 

 de jylländska (Aalborg) lokalerna. I Västergötland växer Asperiila 

 tinctoria utom vid Bondegården på ett ställe mellan Kälfvene och 

 Näs i närheten, vid Smula samt i Skärf V om Billingen. 



Asperiila tinctoria är utprägladt xerotermisk. Den älskar torr och 

 varm jord samt öppet läge. I Ryssland ingår den i stäppfloran; 

 från Kiew säger t. ex. Holtz p. 169: »Auf Abhängen alter Steppen.» 

 Från Westpreussen uppger Scholz den som förekommande i die 

 Formation der Kalkhiigel — här ocksä stundom mot brynet af tall- 



Svensk Botanisk Tidskrift 19(JS. 6 



