84 



åt hvilken t. ex. Dri dk, Ent^vicklung tenderar, karaktäriseras som 

 xerotermer. 



Flertalet ai" dessa xerotermer, särskildt de sydosteuropeiska, växa 

 på Falbygdens Å7//ja-kullar ganska långt skilda från sina andra 

 lokaler inom Skandinavien och Stipa själf samt några andra af 

 dess kamrater långt bort från sitt sammanhängande kontinentala 

 utbredningsområde. 



Nästa steg i denna studie blir att söka utreda, vid hvilken tid- 

 punkt af Nordeuropas kvartära utvecklingshistoria man kan hafva 

 anledning misstänka, att denna nu isolerade xerotermiska och syd- 

 ostliga vegetation med Stijxi i spetsen konstituerades såsom sådan. 



(Forts.) 



