(3) 



talioncn har därför eii niyckcl utpräj^ladl xcrofil karaktär och stora sträckor 

 äro nästan blottade pa all trädväxt. Endast sniä dungar al' den mycket 

 xcrofdt uthildade liorassus fhihclli/ormis L., det torra Indiens kai-aktärs- 

 palm, kunna tälla med Euphorbiacéer, de från Amerika införda, men nu 

 förvildade Opuntierna och andra utpräglade xerofyter. Ett sådant land- 

 skap, där ingen högre vegetation gifver någon hvilopunkt lör ögat, har en 

 tröstlöst öde karaktär. Sådan är i allmänhet naturen på öarna kring 

 Ja lina pä nord-Ceylon liksom också på ön Mundidiv, där detta träd växte. 

 Det tilldrager sig också då naturligtvis genast uppmärksamheten, där det 

 växer ensamt på slätten. 



Fig. 2. En gammal ljaii\aii med luftrötter och sekundära stauimar IVåu Xegoml)o \r'i Oylon. 



Eftei- en köpt fotogr. 



Att det måste vara vinden, som orsakat den ensidiga utvecklingen, blef 

 med ens klart vid bestämmandet af det håll, åt hvilket trädet riktade sin 

 krona, nämligen, som ofvan antyddes, åt sydväst d. v. s. just i den rikt- 

 ning, åt hvilken nordostmonsunen, som ju här är den starka hafsvinden, 

 blåser. 



Det var således nordostmonsunen, som orsakat ensidigheten, medan 

 trädets förkrympta utseende i allmänhet, dess ringa höjd (ungef. 6 m.) 

 och frånvaron af luftrötter nog i lika hög grad, ja kanske i än högre, 

 berodde på det xerolila klimatet i allmänhet, den långa torrtiden. Huru 

 nu detta vindens inllytande gör sig gällande, därom råda delvis olika 

 meningar, i det somliga hålla före, att vinden verkar rent mekaniskt 

 d. v. s. rifver och trasar sönder bladen å vindsidan, så att de vissna af 



