Svensk Botanisk Tidskrift, i 908. Bd 2, h. 2. 



OM FÖRGRENADE ÅRSSKOTT HOS CALLUNA 



VULGARIS (L.) SALISB. i-IBRARV 



AP '^^^ VORf, 



'^OTanicai 

 GUST. O. A:N MALME. aAwut> 



I en uppsats i Arkiv för botanik (1904) skildrade jag förgrenade 

 årsskott hos en mängd i tropiska och subtropiska delar af Syd- 

 amerika förekommande träd och buskar. Inledningsvis påpekade 

 jag, att samma företeelse ingalunda är sällsynt äfven i vårt land, 

 ehuru den föga beaktats, utom i de fall, då en utpräglad olikhet 

 förefinnes mellan årsskottets hufvudaxel och dess grenar. Man har 

 också utgått från den förutsättningen, att förgrening af årsskottet 

 hos vedväxterna skulle vara ett undantagsförhållande. Men att 

 detta skulle vara fallet, om man fäster afseende vid dikotyledona 

 träd och buskar i allmänhet, vågar jag på goda grunder betvifla. 

 Huruvida det är det i vårt land, må lämnas därhän. 



Hos t. ex. Piniis siluestris L. och Berberis viilgaris L. samt hos 

 Xylopia grandiflora S:t Hil. (Malme, anf. st.) ingår årsskottets för- 

 grening som en integrerande del i växtens byggnadsplan; den kan 

 därför lämpligen benämnas obligat. Hos t. ex. våra Alniis-arter 

 samt hos flera lauracéer (Malme, anf. st.) uppträder den, för så vidt 

 jag kunnat fmna, normalt på vissa årsskott, utan att den dock kan 

 sägas vara nödvändig; för denna synes mig namnet fakultativ för- 

 grening vara synnerligen betecknande. Hos t. ex. Ulmus campestris 

 L. och Corylus avellana L. är däremot årsskottets förgrening till- 

 fällig och ganska sällsynt och torde kunna betecknas som accidentell . 



^ ' Om förgrenade årsskott lios träd och buskar. (Arkiv för botanik. Band 3. 



^ N.o 15.) 



^ * Hit hör åtminstone hufvudmassan af de träd, som enligt Vaichers framställ- 

 ts-. ' ^ 



ning [Mémoires de la séve d'Aout et sur les divers modes de développement des 



L^ apbres (Mémoires de la Société de physique et d'histoire naturelie de Geneve. 



Q Svensk Botanisk Tidskrift 1'J0S. 9 



