89 



säkert utröna och (inner icke heller i litteraturen någon uppgift därom. 

 På ett vid Insjön i Dalarne år 1891 insamladt exemplar, som jag 

 haft tillfälle att undersöka och som, då det dödades, befann sig 

 högst i fjärde, möjligen endast i tredje året, finnas redan blommor 

 på öfre delen af det terminala årsskottet. 



Terminala årsskott på kraftigare äldre stammar kunna nå en 

 betydande längd. På flera af mig hösten 1906 insamlade exemplar 

 äro de omkring 15 cm. långa, i enstaka fall ända till 18 cm. långa, 

 och föga kortare blefvo de på samma fyndort under sommaren 

 1907. Internodierna nå en längd af omkring 1 cm., stundom ända 

 till l,r. cm., men aftaga mot spetsen och äro högst upp mycket 

 korta, så att bladen där täcka hvarandra. Där internodierna äro 

 långa, äro bladen äggrundt-triangelformiga, ända till 4 mm. långa, 

 spetsiga eller endast svagt aftrubbade, vid basen djupt pillika med 

 smala, spetsiga basalöron. Dessa blad dö till allra största delen 

 bort på vintern eller fram på våren. De fungera alltså icke under 

 mer än en vegetationsperiod och kunna därför ej sägas vara ens 

 bienna, långt mindre fleråriga. I deras axiller utveckla sig tidigt, 

 redan under det hufvudaxeln sträcker sig, grenar, hvilka kunna 

 förhålla sig på väsentligen olika sätt. Än kunna de utveckla sig till 

 vegetativa, 0,5 — 1 cm. långa kortgrenar med talrika, korta inter- 

 nodier och därför tätt sittande blad, som äro 1,5 — 2 mm. långa, 

 jämnbredt-aflånga eller jämnbredt-lansettlika, i spetsen afrundade eller 

 åtminstone starkt aftrubbade, vid basen ganska grundt pillika. Än 

 sluta de med en blomma och äro då vanligen ännu kortare samt 

 uppbära i regeln tre par, mera sällan flera par blad. Två af dessa 

 par sitta alltid tätt under och intill fodret, äro mer eller mindre 

 bredt hinnkantade och färgade samt bilda ett slags ytterfoder . 

 Det eller de öfriga paren likna i det närmaste bladen på de vege- 

 tativa kortgrenarna och sitta antingen äfven de i omedelbar närhet 

 af blomman eller längre ned på grenen. En och annan gång ut- 

 vecklas ur dessa blads axiller korta grenar, som sluta med en 

 blomma. Dessa biaxlar af andra ordningen uppbära dock, för så 

 vidt jag kunnat finna, aldrig mer än tre par blad, som samtliga 



^ EiCHLER (Bluthendiagramme. I, p. 840) säger: »Calluna hat ährenförmige 

 Bluthenstände, in welchen die Bliithen zu dreien öder einzeln an kurzen axillaren 

 Stauchzweiglein sitzen; doch haben häufig die letzteren unter einer einzelnen Ter- 

 minailjluthe nur 1 steriles Schuppenpaar und verlialten sicli dann ganz wie Blu- 

 tlienstielelien mit 2 Vorblättern.» Endast ett bladpar nedanför eller ntanför fodret 

 har jag icke i något fall anträffat. 



