90 



sitta alldeles under fodret. Detta sällsynta förhållande har redan 

 anmärkts af H. Wydler, som i Flora för år 1851, p. 502, säger: 

 »Sehr selten endet die relative Hauptaxe in eine Bliithe , und eben 

 so selten findet sich eine Bliithe in den Vorblattsachseln der in 

 Blfithe endenden Zweige.» Detsamma framhålles äfven af F. W. C. 

 Areschoug i Skånes flora (andra uppl. 1881), p. 139: »Blomskaft 

 korta, 1 — 3-blommiga — — — .» Vid några tillfällen har jag an- 

 träffat två par dylika grenar nedanför toppblomman; på ett af 

 läroverksadjunkten H. Asklund i Drothems socken (i Östergötland) 

 insamladt exemplar finnas till och med fem par sådana blom- 

 bärande biaxlar af andra ordningen. Tilläggas bör, att dessa blom- 

 mor utveckla sig senare än toppblomman, dock, om mer än ett 

 par finnes, i akropetal följd. Egendomligt nog har jag icke funnit 

 i litteraturen omnämndt ett förhållande, som är långt vanligare än 

 det nyssnämnda, redan af Wydler anmärkta. Det inträffar mycket 

 ofta, särskildt nedtill på den del af årsskottet, som uppbär vegeta- 

 tivt-florala biaxlar, att grenarna blifva ända till 2 cm. långa, hafva 

 förlängda, 2 — 5 mm. långa nedre internodier men i spetsen tätt 

 sittande blad (liksom årsskottets hufvudaxel). De sakna toppblomma 

 men uppbära grenar af andra ordningen af samma beskafl"enhet som 

 de vegetativt-florala grenarna på hufvudaxeln. Jag har funnit dy- 

 lika grenar med ända till 6 par blombärande smågrenar. Stödje- 

 bladen äro, liksom i allmänhet stödjeblad hos Calliina, ganska breda, 

 spetsiga och djupt pillika. 



Man uppgifver vanligen i floristiska och systematiska arbeten, att 

 Calhina skall hafva blommorna i klase eller t. o. m. i axlik klase, 

 hvarvid dock stundom tillägges, alt stammen ofvan klasen är för- 

 längd och bladbärande. Detta är dock en synnerligen oegentlig 

 benämning, då ju dels de grenar, som sluta med blommor, van- 

 ligen äfven uppbära normala assimilerande blad, dels de blad, som 

 stödja dessa kortgrenar, i verkligheten äro de största assimilerande 

 bladen på hela växten. Med fullt ut lika, ja rent af med större 

 skäl skulle man kunna säga, att blommorna hos Vcronica ac/restis 

 L. sitta i klase, ty här äro ålminstone l)iaxlarna rent llorala. 1 

 .1. Cm. Dölls Flora des Grossherzogthums Baden, som i fråga om 

 de morlV;logiska uppgifterna är ett af de bästa arbeten i sitt slag, 

 som jag känner, heter del också myckel riktigt (II, p. 824): Bliithen 



' Om författaren liänncd menar terminal blomma pÅ årsskottets luifviulaxel — 

 något som synes framgå af lians framställning — föreligger ett fall, som jag ej haft 

 tillfälle att undersöka. 



