140 



häraf var hårigheten rikligare än hos t. ex. de jämtländska exem- 

 plaren i Dahlstedts exsickat, likaså var bladens tandning något 

 hvassare än hos dessa, men för öfrigt var öfverensstämmelsen syn- 

 nerligen stor. 



H. orthorhachis G. Sam. n. sp. 



Canlis 50 — 60 cm. altus, mediocris, basi intense violaceus, 1 — 2- 

 folius, leviter stellatus, ceterum indumento sat raro instructus. Folia 

 rosularia 3 — 4 firmula, saturate gramineo-viridia, subtus pallidiora 

 — subglaucescenlia, in nervö dorsali elloccosa, indumento mediocri 

 instructa; exteriora rotundato-ovata — elliptica basi inlerdum sub- 

 cordata, minute — rare denticulata; intermedia elliptica dentibus 

 brevibus obtusis distanlibus dentata; intima ± elliptica marginibus 

 in apicem rectis interdum ad basin dentibus duobus longioribus 

 instructa; folia caiilina 1 — 2 petiolata, inferius ovatum — ovate- 

 lanceolatum in apicem obtusum — subacutum protractum, dentibus 

 brevibus obtusis instructum, in petiolum breviter decurrens, supe- 

 rius, si adest, angustius — ± bracteiforme. 



Anlhchi polycephala composita, ramis longis rectis acladium 

 c:a 5 mm. longum valde superantibus vulgo 2 — 3-cephalis, ramo 

 solitario interdum ex axillo folii caulini exeunte aucta. Rami et 

 pedicelli sublomentelli, glandulis parvis nigris densis pilis({ue soli- 

 tariis — subnullis obtecti. Inuolucra brevia, parva, atroviridia, basi 

 ovata, glandulis parvis densiusculis pilisque mediocribus sparsis 

 obtecta, in marginibus s(|iiamarum exteriorum et intermediarum 

 leviter floccosa, ceterum elloccosa, squamis apice leviter comosis, 

 exterioribus linearibus obtusis, intermediis subtriangularibus obtu- 

 siusculis, intimis viridibus apice piceatis acutis — subulatis. Cala- 

 Ihiiim parvum luteum. Liijukv apice glabra*. Sli/his fuscohispidulus. 



Utmärker sig genom sina lilligt gräsgröna blad, den nedtill inten- 

 sivt violettfärgade stjälken samt framför allt genom de mörkt grön- 

 svarta korta holkarna och de raka akladiet långt öfverskjutande 

 vippgrenarna. I afseende på vipj)ans och holkarnas form kommer 

 den mycket näia //. siihincrassaiis Dahlsl. (Ilerb. Ilier. Scand. Gent. 

 XVII: 57 — 59), men skiljer sig från denna genom något spetsigare 

 holkfjäll, kortare och rikligare glandelbeklädnad, men framför allt 

 genom de sjjarsamma eller någol talrikare håren, som alltid (innas 

 inblandade i holkarnas beklädnad. Bladformen hos de båda for- 

 merna är däremot mindre öfverensslämmande. 



Några få exemplar vid Kyrkobordet. 



