154 



hänsyn till deltn. utan nämner endast Lilla Kaiisö och Öfveds- 

 kloster. 



Antalet af de förut kända lokaler, där Scolopendriiim vulgäre ännu 

 förekommer i vårt land, uppgår såhinda endast till summa två. 

 Därtill kommer nu den halländska fyndorten med sitt lilla bestånd. 

 Skyddas ej detta af botanisterna själfva. är det fara värdt, att också 

 denna intressanta spillra af den atlantiska floran på vår västkust 

 går under. 



Det exemplar från Hailandslokalen, som jag varit i tillfälle att 

 undersöka, utmärker sig genom sin synnerligen kraftigt utvecklade 

 bladskifva, hvilken är ansenligt större än på de gotländska och 

 skånska exemplar, som jag sett. Storleksförhållandena öfverens- 

 stämma mer med exemplar från Norges västkust och sydligare 

 delar af västra Europa. Bladskifvan mäter nämligen från spets 

 till bas c:a 35 cm. och i bredd 6 cm. Inom parentes sagdt tyckes 

 detta tyda på att Scolopendriiim trifs förträffligt på sin halländska 

 lokal. Bladskifvan hos Scolopendriiiiu vulgäre är vanligen plan och 

 i det allra närmaste helbräddad ; former finnas dock, som i ett eller 

 annat hänseende afvika från denna regel. Så kan t. ex. spetsen 

 vara tudelad en eller upprepade gånger, kanten är ibland krusad 

 eller veckad. Det blad som jag sett af Hallandsformen tycks ha 

 en något veckad kant; det kan dock ej hänföras till Scolopendriiim 

 vulgäre Sm. var. c rispa Willd. 



Ett intressant förhållande, på hvilket professor G. Lagerheim 

 gjort mig uppmärksam, är att sporernas skulptur hos Scolopendriuin 

 vulgäre på exemplar från olika lokaler visar konstanta differenser. 

 LiKHS.si:.\ (Die Farnpflanzen, RAHKNnoHST's Kryptogamentlora, 2. 

 Aull., pag. 121) omnämner ett j)ar iakttagelser öfver detta förhål- 

 lande. Enligt honom uppträda exosporförtjockningarna i ett par 

 fall som höga, sammanhängande åsar, hvilka, förenade till ett nät- 

 verk, omspinna sporen. På andra af Luerssen observerade sporer 

 funnos däremot endast mycket låga, korta till nästan tagglika exo- 

 sporlister. 



Hallandsfornien låter sig ej inrangera under någondera af de ofvan 

 beskrifna sportyperna. Åsarna på exosporiel äro visserligen höga 

 och kraftiga, men utbildade blott på kortare sträckor i stället för 

 att sammanflyta med hvarandra. Då de ej heller öfverensstämde 

 med af mig undersökt material från (iotland, var del all anledning 

 att förmoda, att en undersökning af sporer från skilda delar af 

 Scolofjendrinms vidsträckta utbredningsområde skulle vara af intresse. 



