165 



med formerna lillhörniule undersläklel Krgaleiiim (jfr Diels 1. c). 

 Huruvida de öfriga formerna af undersläklel liorclhi också hafva 

 lerminal blomställningsaxel, måste jag naturligen lämna därhän. 

 Enligt DiELS, Drude m. II. skall den vara axillär. Det finnes i 

 denna grupp former med en ofvanjordisk stamdel af sträckta in- 

 lernodier, hvarifrån blad och blomställningsaxlar omväxlande utgå. 

 Det borde i så fall ej erbjuda några svårigheter att afgöra om blom- 

 ställningen är axillär. Emellertid vill jag påpeka det egendomliga 

 förlial landet att på de af Diels meddelade figurerna af t. ex. D. 

 iudica och I), flexiccmlis 

 blomslälhiingsaxeln ej är 

 afbildad axillär, utan utgår 

 först ett långt stycke längre 

 upp på hufvudskottel, till 

 och med ofvanför närmast 

 följande blad, »pedunculus 

 saepe extraaxillaris». Ett 

 dylikt förhållande har ju i 

 viss mån sin motsvarighet 

 i den hos />)/os<'/'«-arterna 

 så ofta anmärkta förskjut- 

 ningen af blommornas stöd- 

 jeblad. Förhållandet borde 

 dock undersökas närmare, 

 hvilket dock ej ställer sig så 

 lätt på grund af svårigheten 

 att anskalTa material af des- 

 sa former, då ju herbarie- 

 material är mindre lämpligt 

 för lösande af dylika frågor. 



Fig. 6. 



I figur 6, som framställer en skjutande knopp från ett exemplar 

 af D. lougifolia, som öfvervintrat, finnes vid knoppens bas, strax 

 innanför dess nedersta blad en outvecklad blomställningsaxel i ett 

 egendomligt läge. Densamma var förtorkad och hade antagit den 

 för vissnade delar hos Droscra så karakteristiska svarta färgen. Dy- 

 lika rudimentära blomställningar vid basen af vinterknopparna äro 

 ganska vanliga och torde väl kunna förklaras på det viset att de- 

 samma anlagts sent på eftersommaren, men ej kunnat utveckla sig, 

 då all näring samlats i den knopp, som haft sin plats vid basen 

 af blomställningsaxeln. 



Svensk Botanisk Tidskrift 190S. 1^ 



