180 



Mif osolis strigulosa (Rchb.) f. (t<iuatica. »Rotstock lång, krypande, 

 stjälk slak och böjlig med nedom midten utgående, särdeles lång- 

 sträckta blomknippen. Xeuman. 



Sastiivthim officinale R. Br. f. siifoliiuu Rchb. Storväxt. Stjälk 

 uppblåst. Småbladen från hjärtlik bas atlånga — äggrunda. I djupt 

 vatten. 



Xastiirtiiiin ainphibiiiiu (L.) R. Br. Vattenformen har de nedre 

 nedsänkta bladen kamlikt, mer eller mindre djupt parflikade, de 

 öfriga med afsmalnande bas hela, lanseltlika, glest sågtandade. 



Peplis portiila L. Vattenformen uppstigande, 8 — 20 cm. lång. 



Raimnculus scelcrcitus L. f. fliiitans Petit. I vatten blir stjälken 

 stundom tlytande och rotslående, uppblåst, de nedre bladen 3-delade 

 och mycket långskaftade. 



Sdgittaria sagittwfolia . L. f. vallisncriivfolid Coss. & Germ. Alla 

 bladen flytande, mycket långa, utan skifva. I djupare och rinnande 

 vatten. Enligt Marssox når icke växten i detta tillstånd till blom- 

 ning. Han har dessutom iakttagit öfvergångstbrmer mellan de gräs- 

 lika och pilformiga bladen på samma exemplar. [S. heterophijlla 

 Schreb.). — S. srupttivfolia L. v. tenuior Wg. upptages vanligen som 

 en öfvergångsform mellan f. uaUisneriwfolia och hufvudformen. I 

 «Förteckning öfver Skandinaviens växter 1907» upptages som svensk 

 art Å\ natdns Pall., som troligen är synonym till Wahlenbergs varietet. 



Scir})iis (icicnhwis L. f. siibmersiis Hj. Nilss. Längre, men svagare 

 strån än hos hufvudformen, så att de hopfalla ofvan vattnet, med 

 genomskinliga inre längd- och tvärväggar, nedtill hvitaktiga med 

 hvila och hinnakliga stråslidor. 



Spdryduium simplcx Huds. f. lonyissimum Fr. Sp. simplex y flin- 

 tans (Lamk.). Stjälken upptill slak och flytande; blad simmande, 

 mycket längre än stjälken. 



Sjxtrgnnium f/lomcrdtiiin Ljcst. f. jhictudns Neum. Blad lly tände, 

 8- — 12 mm. breda (hos hufvudformen 4 — 5 mm.). Steril. 



Siihiildrid (((]ii(ilii(t L. \'atlenformen saknar kronblad och har 

 kleistogama blommor. 



V a 1 1 e n v ii X t e r n a s a n |) a s s n i n g a r. 



Enligt H. ScHENCks förut citerade grundläggande arbete öfver 

 vattenväxterna och egna iakttagelser utmärka de sig genom följande 

 anpassningar i sina olika organ. 



Rötterna: Hos de verkliga hydrofyterna är rotsystemet relativt 



