(4ö) 



(lamiiiit^ s()iniiiarsöiula<>,. Lyckligtvis var Östman så ifri<> att tå veta 

 namnet på sina buskar, att han kom springande efter vagnen i^ied några 

 kvistar, när vi i mörkret på kvällen skulle åka hem. Jag strök eld på 

 en tändstieka och min förvåning blef lika stor som min glädje, då jag 

 igenkände PotcnlilUi frnticosa, vid denna årstid ännu i vinterstadium. Nu 

 var det min lur att bli ifrig, men i kvällens mörker var det ingenting 

 att göra ål saken. Nästa dag foro vi åter dit och undersökte lokalen. 

 Denna var ett sankt hörn af en typisk gotländsk beteshage — pinetiim 

 herbidum för att använda Sernanders terminologi — och där växte på 

 en tämligen liten yta ett 50-tal buskar af Pofentilla fniticosa. Dessa stodo 

 på låga tufvor å den i)å grund af markens sänka beskaffenhet mest med 

 starrarter beväxta lokalen, något som mycket påminner om växtens före- 

 komstsätt på Ölands alfvar. 



Att växten är vild på lokalen lider intet tvifvel. I den omgifvande 

 trakten finnes den ej odlad. Märkvärdigt är blott, att den ej för länge 

 sedan blifvit upptäckt af någon resande botanist. Ty lokalen är belägen 

 alldeles intill landsvägen, som går mellan Hejnums och Bals kyrkor på 

 vänster hand, när man hunnit ungefär en half kilometer från Hejnums 

 kyrka. Östman uppgaf sig äfven ha sett en buske på hällmarken öster 

 om Hejnums kyrka. Båda lokalerna tillhöra det efter gotländska för- 

 hållanden vitlstråckta sammanhängande hällmarks- och skogsområde, som 

 ligger på gränsen mellan Othcms, Hejnums och Boge socknar och i nord- 

 väst sträcker sig intill Tingstäde träsk. Denna trakt är utmärkt för sin 

 rikedom på idgranar och dit hör äfven det ställe. Filé hedar i Otliem, 

 där folkskolläraren M. Östman fann Pnlsalilla paténs på en vidsträckt yta. 



T. Vestcrgren. 



