(50) 



på den andra^ så kommo under niyceliernas vidare tillväxt dessa slut- 

 lij^en att stöta samman i skålens raidtlinje. Här och endast här sker då 

 zygosporbildning. synlig för blotta ögat som en skarpt afsatt, mörk linje. 

 Hos andra mucorinéer äro mycelierna monoika, och här äger z^gospor- 

 bildningen rum mellan olika hyfgrenar af samma mycelium. Dessutom 

 finnas bland de dioika mucorinéerna ett tredje slags »neutrala» mycelier, 

 som förlorat sin sexualitet och ej kopulera vare sig inbördes eller med 

 »han»- eller »hon -mycelier. 



Blakeslees försök att få hybridbildning till stånd genom att samodla 

 »han»- och »hon>-mycelier af olika arter utföll så, att kopulationsansatser 

 visserligen visade sig, men de resulterade aldrig i en genomförd zygospor- 

 bildning. Detta negativa resultat är af stor systematisk vikt, emedan vi 

 alltså här ha ett kriterium på olika mucorinémyceliers systematiska sam- 

 hörighet i de fall, då de kopulera med hvarandra under zygosporbildning. 



Dessa Blakeslees standardundersökningar har Hagem begagnat sig af 

 under sina mucorinéstudier och kommit till flera intressanta resultat. 

 Särskildt har han sökt fastställa, huru det i naturen förhåller sig med 

 den relativa mängden af könsbegåfvade och könlösa mycelier. Hos 

 Miicor hiemalis visade sig af 52 isoleringar direkt ur jorden hälften vara 

 neutrala mycelier och af de öfriga med könskraft begåfvade var det ena 

 slaget högst betydligt talrikare än det andra, nändigen i förhållandet 21 : 5. 

 Angående de faktorer, som bidraga till utbildande af köns- och könlösa 

 mycelier, veta vi ännu föga. Hagems fortsatta undersökningar i dessa 

 subtila frågor torde kunna motses med intresse. 



Af handlingen afslutas med en »nyckel» till de behandlade arterna och 

 en speciell del, hvari hvarje art utförligt behandlas och karakteristiska 

 afbildningar lämnas. j.^^^../^^ ^y^^^ 



Fr. Bosendahl, Vergleichcnd-anatomische Untersucliungen ii ber 

 die braunen Parmelien. — Abhandl. der Kaiserl. Leopoldinisch- 

 Carolinischen deutschen Akademie der Naturforscher. Band 87 (Halle 

 1907). 59 s. + 4 tan. 



Hufvudsakligen under 1870- och 1880 talen åtskilde W. Nyländer från 

 Parmelia olivacea (i den begränsning han gifvit denna kollektivart i sin 

 Synopsis methodica lichenum talrika arter eller underarter, som före- 

 trädesvis karakteriserades genom märglagrets förhållande till klorkalk och 

 när- eller frånvaron af soredier eller isidier. Till en början upptogos 

 dessa former endast af de lichenologer, som i allt anslölo sig till den 

 Xylanderska skolan; först så småningom hafva de vunnit erkännande 

 äfven från annat håll. I vårt land har man dock ända in på sista tiden 

 följt den framställning al' denna lalgrupp, som lämnades i Th. M. Fries' 

 Lichenograi)hia scaiidinavica. Den som ägnat dem någon upj)märksam- 



' Då håcia de kopulerande »könscellerna» äro hvarandra fullUoinlij^t lika, är här 

 naturliven beteckningen »han» och »hon» fullstäiHJigt villkorlig. 



