204 



farenhet^ en på xerotermer ytterligt fattig skogsvegetation snabbt 

 tränga undan alla dessa örtbackar, stäppartade edafoider o. s. v. 

 med deras nyförvärfvade syd- eller sydosteuropeiska element till 

 ett fåtal anspråkslösa reliktförekomster", och härmed vore den an- 

 tagna möjligheten för en invandring af nya sådana arter mycket 

 försvårad. 



Härskade sålunda en gång i forntiden samma klimat som nu, 

 möttes xerotermerna på en vandring upp mot Falbygden af bety- 

 dande hinder, åtminstone om de i samlad trupp skulle intaga någon 

 ståndort. 



Hur långt tillbaka man skall förlägga den tidpunkt, då kulturen 

 lyckats skapa ett tillräckligt antal mellanstationer för att den nyss 

 antagna invandringen söderifrån upp till Falbygden skulle kunna 

 äga rum, är svårt att afgöra. Närmast har man att fastställa det 

 tidsskede, då skogstäcket upphörde att vara sammanhängande i 

 Götaland. Knappast kan man då gå bakom reformationstiden 

 (Sernandkr 1905, p. 8). Enär ^7//Kt-samhällena, om man får gene- 

 ralisera Asaka-förhållandena, ej äro säkert kända längre tillbaka än 

 från början af 1760-talet, skulle en svag möjlighet finnas för att de 

 konstituerats mellan detta årtionde och löOO-talet. Till att just dessa 

 tre Falbygdsbackar, men inga andra i hela Skandinavien, blifvit 

 klädda med Stipa, Dracocephahim etc. under dessa århundraden, är 

 del väl svårt att finna någon giltig orsak. Eller skulle sådana lo- 

 kaliteter verkligen ha funnits i mängd, men spolierats på 1700- och 

 1800-tal en! 



Nästan ingen sannolikhet fnines sålunda för att .S///>rt-samhällena 

 sammanslulit sig i historisk tid och endast en svag sådan för att 

 detta skett under klimatförhållanden som de nuvarande, men fal- 

 hinde i förhistorisk tid. Lika liten blir sannolikheten för en kon- 

 slituering under en tid med insulärt skaplynne. Samma slutenhet 

 i skogstäcket skulle då, om ej en människostam med hög kultur 

 förhindrade det, uppstå och verka hämmande j)å spridningen af 

 örtbacksväxter, och hvad särskild t xerotermerna bland dem angår, 

 skulle (le ståndorter, som genom edaliska förhållanden kunde vara 

 dem gynsainma, blifva synnerligen sparsamma. Och man behöfver 

 endast kasta cii blick pa hchi .S7//>rt-grup|)ens nuvarande utbredning 



' .Jfr t. c.\. Skknandkh, De sjdiieikisUa barrskogarna p. 41 — 42 och slutka])itlet 

 i Skknandkh, Sveriges växtvärld. 



^ Uppkomsten af dylika gj^nnas pä skiffer- och kalkgrund. Sädan saknas nästan 

 |)ä de stora landniassorna söder om Falbygden. 



