207 



öfver (le danska öarna landfast med kontineiilen. För så vidt frå- 

 gan i*äller invandringstiden i dess förhållande till våra kvarlära 

 nivåförändringar, är Gunxak Andersson af samma åsikt som jag. 

 Han vill emellertid som bekant icke erkänna tillvaron af hela nor- 

 den omfattande kHmatiska perioder. I stället uttalar han sig om 

 denna tids klimatiska karaktär sålunda (1896, p. 39): »Efter allt 

 att döma bör under senare delen af ancylustiden, då förbindelsen 

 med världshafvet var afspärrad, denna lokalt kontinentala karakter 

 ha framträdt ännu starkare än i nutiden, samtidigt med att i västra 

 Skandinavien klimatet tydligtvis var utprägladt insulärt» och 1905, 

 p. 69: Als gegen das Ende der Kiefernzeit die Wärmesumme des 

 Jahres der heutigen gleichkam und in der Eichenzeit noch höher 

 stieg, entstanden im siidbaltischen Gebiet zwei Klimatypen, ein 

 warmer und trockener im Osten und ein feuchterer im Westen.» 

 Om Falbygden i öfverensstämmelse med en del östsvenska kalk- 

 trakter, där Andersson tror att det kontinentala klimatet potentie- 

 rats, edafiskt afvikit från detta Västsveriges insulära klimat, nam- 

 nes icke. 



Under det mäktiga inflytande, som upptäckten af istiden de första 

 decennierna utöfvade på allt hvad utvecklingshistorisk växtgeo- 

 grafi heter, var det själfklart, att man skulle tyda alla förekomster 

 af glaciala växtformer på låglandet som relikter från denna period 

 eller tiden närmast efter densamma. 1 en uppsats af år 1894 »Om 

 s. k. glaciala relikter» och i några följande arbeten såsom »Om 

 fjällväxter i barrskogsregionen» visade jag, att om också understun- 

 dom så var förhållandet, hade i en mängd fall glaciala former ner- 

 vandrat på låglandet vid tillfällen, som ligga vår tid betydligt när- 

 mare. Så visar jag, att vi ha en grupp af nordliga växter som 

 relikter från den atlantiska, en annan från den subatlantiska peri- 

 oden, att i nutiden på blottad jord i skogsregionen diverse fjällväxter 

 äro mycket viktiga kolonister o. s. v. — Det är till en del analoga 

 synpunkter jag nu skulle vilja lägga på xerotermernas vandrings- 

 historia inom Sverige. 



Jag har ingen anledning att direkt frångå det nyss refererade anta- 

 gandet om att Stipa och en rad andra xerotermer så pass tidigt som 

 under den boreala perioden för första gången invandrade till södra 

 Sverige. Och ytterst sannolikt är det också, att sådana allmänt sam- 

 manslöto sig till formationer af ungefär samma beskaffenhet som 

 de i detta arbete skildrade 5///)a-kullarna. Det har också nyss 

 under hänvisning till hur ett insulärt klimat inrvcker örtbackarna 



