218 



I bottnen af denna torfmosse och de understa partierna af den- 

 samma har jag påvisat en rik moUusIcfauna från litorinatiden, och af 

 samma ålder äro skalen i den »skalgrusbank» invid afloppsdiket, 

 som Gunnar Andersson undersökt. Denna fauna har en afgjordt 

 sydlig habitus med följande lusitaniska (Bröggp:r) arter: 



Ostrea ednlis Thracia papijracea 



Peclen uarins Corbula gihba 



Tapes aiireiis Rissoa parva 



» decussatus? Nassa reiiculaia 



Den hafsnivå, vid hvilken denna fauna lefde, kan skarpt be- 

 stämmas, då mossen till sin undre del är en tydlig lagunbildning. 

 Mossens höjd öfver hafvet har jag visat vara 6,0 m. L. G. är några 

 mil österut vid Nol bestämd till 30 m. ö. h. (De Geer hos Munthe, 

 Myskoxen p. 175); den torde då här kunna approximeras till åt- 

 minstone 27 m., hvadan faunan kommer att ligga vid c. 24 proc. 

 Då Brögger (Strandlinien under stenalderen p. 298) får stenåldern 

 vid Kristianiafjordens yttre delar att sluta vid c. 23 proc, och 

 ännu mer då en från bronsåldern så pass aflägsen tid som gång- 

 grifternas härskade i norra Bohuslän vid c. 36 proc, torde man 

 ha rätt att föra Björköfaunan till den äldsta bronsåldern och där- 

 med till den subboreala perioden. Antagandet af ett varmare kli- 

 mat under den subboreala perioden skulle sålunda ytterligare 

 kunna bestyrkas på denna väg. 



I ett område sådant som Fennoscandia med dess sedan Celsu 

 dagar väl kända intensiva nivåförändringar är det naturligt, att man 

 i de växtgeografiska resonemangen ej sällan indrager vegetationens 

 historia på landvinningarna utmed våra kuster. Jag skulle här 

 vilja inflika en ny synpunkt, som angår den subboreala periodens 

 inflytande. Om det nu kan visas, att xerotermiska växtformer fin- 

 nas ])å den zon, hvilken efter litorinahafvels maximum, helst na- 

 turligtvis under själfva den subboreala tiden höjt sig öfver hafvet, 

 talar detta för ett torrt och varmt klimat under en del af denna 

 höjningsperiod, och uppträda de dessutom som relikter, hafva vi 

 antydningar om att sedermera ett för dem ogynnsamt klimat in- 

 trädt. Olika slag af edafiska moment kunna härvidlag verka miss- 

 visande, men jag tror mig dock några gånger ha mött de två 

 tänkta fallen i naturen under förhållanden, som bäst låta sig tolkas 

 genom antagandet af de här suj)ponerade klimatväxlingarne. 



