270 



Att det äfven med kännedom om de olika arternas hårformer i 

 många fall blir mycket svårt att efter hårbildningarna bestämma en 

 gamofyt till arten, torde tillräckligt tydligt framgå af denna öfver- 

 sikt. 



Gamofyter tillhörande den nakna kategorien erbjuda helt natur- 

 ligt alldeles speciella svårigheter för en bestämning, och det har ej 

 heller hittills lyckats mig att finna på någon säker metod härför. 

 Möjligen kunna cell- eller kärnstorlek i detta fall vara af betydelse. 

 (Jmfr i denna sak Farmer & Digry, I). 



Gamofyterna variera äfven till sin form ganska afsevärdt. En del bli 

 strutformiga såsom t. ex. Phegoptcris dryopteris och Ph. rohertiana, 

 i mindre grad Asplenium adiantnm nigriim och A. nita muraria 

 (fig. 2, 4, 10, tafl. 11). Andra, kanske de Ilesta, bibehålla en mer 

 eller mindre tj^dligt hjärtlik, utbredd form (lig. 1, tafl. 11), andra 

 åter närma sig i sitt utseende till de thallösa lefvermossorna. Utom 

 den redan genom Goerp:ls undersökningar bekanta Pf^/Z/a-liknande 

 gamof3'ten af Osinmida regalis torde man hit kunna föra gamofy- 

 terna af Aspidiiim cristatum och Scolopendriiim nulgare (fig. 3, 5, 

 tafl. Il), åtminstone så länge de ej äro alltför gamla; på äldre sta- 

 dier öfvergå nämligen de flesta gamofyter till ett Aneiira- eller An- 

 //loceros-liknande utseende (fig. 6 — 10, tafl. 11). 



Gamofyternas färg liksom deras rhizoiders är äfven underkastad 

 växlingar, som torde förtjäna ett beaktande. Phegopteris dryopteris 

 och Ph. rol)ertiana ha sålunda mycket ljust, ofta gulaktigt gröna 

 gamofyter, andra däremot oftast mörkt — blåaktigt gröna, och rhi- 

 zoiderna hos Poli/podium vulgäre äro djupt brunfärgade, i motsats 

 till hvad förhållandet synes vara hos andra arter. 



Vi öfvergå härefter till gamofyterna i naturen. Oftast finner man 

 dem rikligt i närheten af ormbunksbestånden. Som arter, hvilkas 

 gamofyter man ej plägar leta förgäfves kunna nämnas Ci/siopteris fra- 

 gilis, Asplenium trichomanes, A. ruta muraria, Woodsia iluensis och 

 Polijpodium vulgäre. Speciellt vacker var en förekomst af Cijstopteris- 

 gamofyter i en nisch i Lilla Karlsös östra kalkbranter. De vuxo 

 här nära nog vinkelrätt upp från subslratet och lyste i dunklet 

 med ett svagt smaragdgrönt skimmer. 



Af flera arter har det emellertid trots noggrant sökande ej lyckats 

 mig finna några gamofyter såsom t. ex. af Pteridium a(juilinum och 

 Aspidium jilix mas, delta förmodligen hufvudsakligast beroende på 

 de för dylika fynd oftast ogynnsamma lokaler, på hvilka dessa arter 

 förekomma. 



