271 



Största utsikten alt finna dem har man naturligen, om man söker 

 på fuktig mark, då ju som bekant sporerna med nödvändighet be- 

 höfva vatten för att kunna gro och utvecklas vidare. 



Beträtfande gamofyternas uppträdande under vegetationsperio- 

 den gör man snart den erfarenheten, att man vid h varje tillfälle 

 kan finna sådana [)å hvilken utvecklingsgrad som helst. Detta pekar 

 hän på en olika groningstid för sporer af samma generation och 

 visar tydligt, att de i naturen kunna bibehålla sin groningsförmåga, 

 tills gynnsamma utvecklingsmöjligheter inträda. — Ett undantag 

 härifrån bildar emellertid Osmunda regalis, som i motsats till alla 

 våra öfriga ormbunkar har gröna, klorofyllhaltiga sporer, hvilka 

 förlora sin groningsförmåga efter en tid af ungefär 2 månader. 



I kultur har jag iakttagit en högst försenad groning af sporer 

 tillhörande Asplcniiim septentrionale och Phegopteris poly podioides. 

 De såddes den 7 maj 1906 men hade ej grott i början af decem- 

 ber samma år, hvarför en ny sådd då gjordes. Emellertid visade 

 sig resultatet först i början af år 1908, då en allmän groning in- 

 trädde. Om detta bör tolkas så, att ifrågavarande arters sporer 

 äro i behof af en eftermognad, lämnar jag osagdt. 



Af ett visst intresse torde emellertid det förhållandet vara, att 

 icke blott sporerna kunna uthärda ogynnsamma yttre förhållanden 

 såsom torka, utan att så äfven är fallet med gamofyter på ett långt 

 framskridet utvecklingsstadium. Detta har jag kunnat konstatera 

 för Aspleninm ruta muraria, af hvilken jag den 29 juni 1905 insam- 

 lade fullständigt intorkade gamofyter på de af solen upphettade 

 kalkbranterna söder om Visby. Sedan dessa emellertid hållits i 

 fuktighetsmättad luft i något mer än 24 timmar, hade de återtagit 

 sin ursprungliga form och ett fullt normalt utseende för öfrigt. — 

 Ett liknande förhållande torde kunna påvisas hos de flesta orm- 

 bunkar, åtminstone dem, som förekomma på torra lokaler. 



Nästan omedelbar groning har jag iakttagit hos Athijrium jilix 

 femina. Dess i slutet af augusti spridda sporer hade fallit på färska 

 daggmaskexkrementer och där utvecklat mycket små grönglittrande 

 gamofyter. 



Det är klart, att så späda organismer, som ormbunkarnes gamo- 

 fyter, måste mycket ofta vara utsatta för skadlig inverkan från yt- 

 tervärlden. Häremot reagera de emellertid genom en omfattande 

 adventivskottbildning; då skotten föranledas genom direkt yttre 

 skada torde de bäst kunna benämnas för reparativa. Som ett 



