278 



halb des Gebirges Itapirapuan in Måtto Grosso angekommen. Eines 

 fruhen Morgens, an 24. April, fand ich alle Wegränder und Dickichte 

 um mein Zelt herum mit den bekannten hellrosafarbigen Mimosa- 

 Bluten geschmiickt, obgleich ich die Pflanze nicht vorher an diesem 

 Ort bemerkt hatte. Es \var also mit einem Male ein ausserordentlich 

 reichliches Bliihen eingetroiTen. Am Mittag desseli)en Tages wurden 

 die Staubfäden schon et^vas welk und kraus, and am folgenden 

 Morgen sah ich kein einziges Köpfchen mehr bliihen. Die Pflanzen 

 hatten jedoch noch eine Generation Bliitenknospen zum kijnftigen 

 Bliihen; als ich am 28. April diese Gegend verlassen musste, hatte 

 jedoch das Aufbliihen derselben noch nicht stattgefunden. (Alle 

 Tage waren heiter und warm, da die eigentliche Regenzeit schon 

 voriiber war). Es war schon eine sonderbare Erscheinung, dass an 

 jeder Pflanze eine so grosse Menge von Köpchen gleichzeitig auf- 

 bluhten, noch sonderbarer aber muss man den Trieb dieser Pflanze 

 nennen, dass sogar sämtliche Individuen an diesem Örte denselben 

 Tag und dieselbe Stunde zum gleichzeitigen Aufbliihen und zur 

 kurzwierigen Anthese gewählt hatten.» 



I samband med dessa hittills kända exempel på en i afsatser 

 försiggående blomstring inom en blomningsperiod må här mera i 

 förbigående erinras om de intressanta förhållandena hos en del 

 tropiska arter, hvilka endast vissa år, med tämligen regelbundna 

 mellanrum, utveckla blommor och frukt. Särskildt kända härför 

 äro vissa bambu-arter. Så t. ex. blomma enligt Brandis (l, p. 90) 

 bambusorna i Sydbrasilien (prov. S:a Catharina och Rio Grande do 

 Sul) ungefär hvart l.'5:de år och Bambiisa (inindinncea på västkusten 

 af ostindiska hallon endast hvarl 32:dra år (den blommade åren 

 1804, 1880 och 18()8). Af Dipterocarpacé-släktena Hojot^a och S/jorea 

 blomma flera arler med stor regelbundenhet hvart 6:e år (Brandis 

 2, s. 20); enligt uppgift skulle dessa perioder infalla under mycket 

 torra år. Inom vår nordiska flora är en dylik utpräglad periodicitet 

 ej förekommande, ehuruväl del är ett allmänt kändt faktum, alt 

 åtskilliga arler liksom koncentrera sin blomning till vissa år, hvar- 

 emot de under mellanperioderna blott sparsamt blomma. Att ingå 

 härpå skulle föra allt för långt från ämnet; som ett exempel må 

 blott anföras den af Haglund (5, s. 15 och forts.) i delta hänseende 

 studerade Phijllodocc cocriiled. 



Med skäl hafva dessa egendomliga företeelser kallats gåtfulla. 

 Hvad särskildt beträffar de först omnämnda exemplen {Marica- 

 arlerna, Mimosa poli/carjxi, Orchidéerna) på samtidig endagsblomning, 



