297 



dragningen som beroende helt enkelt på anterernas tyngd, hvilken 

 skulle trycka ihoj) strängen, när denna blifvit beröfvad den fasthet, 

 som de oförändrade epiderniiscellernas turgor förlänade, är icke 

 möjligt, eftersom hopdragning äger rum på alldeles samma sätt 

 ätVen i de blommor, som på grund af sin plats i inflorescensen äro 

 riktade nedåt och hvilkas ståndarknappar således hänga på sträng- 

 arne. Däremot har jag haft svårare att frigöra mig från antagan- 

 det, att centralsträngen själf skulle vara utrustad med aktiv förmåga 

 af spiralhoprullning, hvilken lätt skulle förklara fenomenet genom 

 att indirekt åstadkomma hela kutikularslidans buktande, att således 

 denna egenskap hos centralsträngen skulle få sättas vid sidan af 

 vätskeutsöndringen vid de här diskuterade företeelsernas tolkning. 

 Ett stöd därför trodde jag mig att börja med fmna i följande för- 

 hållande. Om en ståndarsträng, som är under hopdragning, med 

 ett skarpt snitt afskäres på den del, där kutikulan redan aflyftats, 

 så drar sig genast den fria, afskurna ändan af centralsträngen ett 

 längre eller kortare stycke in i den omgifvande kutikularslidan. 

 Emellertid synes mig detta ej behöfva tyda på, att det är central- 

 strängen, som genom starkare spiralvindling åstadkommer denna 

 indragning, utan lika väl eller snarare är det kutikulan, som vid 

 afskärandet och vätskans frigörande får tillfälle att återta något af 

 sin förlorade längd. Någon starkare spiralvindling har jag ej heller 

 kunnat iakttaga på centralsträngen vid afskärandet; dock må er- 

 kännas, att det erbjuder stora svårigheter att säkert iakttaga, huru 

 därmed förhåller sig. 



Hufvudsumman af hvad här anförts om tolkningen af Spironema- 

 ståndarnes hopdragning blir således den, att det är cellernas vätske- 

 utsöndring, som är orsaken till kutikulans utspänning och därmed 

 följande förkortning, att denna senare nödvändiggör centralsträngens 

 korkskruflika vindling, samt att det troligen är ojämnheter i vätske- 

 afsöndringen, som åstadkomma kutikulaslidans (d. v. s. hela stån- 

 darsträngens) buktande och hoprullning. För den biologiska bety- 

 delsen af hela detta egendomliga fenomen skall nedan redogöras. 



Innan jag dock inlåter mig på en utläggning af Spironema-h\om- 

 mans pollinationsmöjligheter må ännu ett par fakta anföras, som 

 för dessa kunna vara af betydelse. Det första är den fullständiga 

 saknaden af all honungsafsöndring; åtminstone har jag ej på något 

 stadium i blommans lif kunnat fmna något spår af en sådan. Det 

 andra gäller återigen ståndarsträngarnes vätskeutsöndring. Tack 

 vare denna blifva filamenten i sitt senare, hopdragna stadium på 



Svensk Botanisk Tidskrift lOOS. 25 



