298 



ytan fuktiga och något klibbiga. En följd häraf är, att på denna 

 klibbiga yta lätt fastna pollenkorn, hvilka af vinden eller vid blom- 

 mornas skakning ditförts, så att till slut i vanliga fall en mängd 

 frömjölskorn, ofta som ett sammanhängande lager, betäcka kutiku- 

 lan vid ståndarsträngens neddragning i blomtratten. 



Det är ju alltid en vansklig sak att uttala sig om från främmande 

 länder härstammande, i kultur studerade växters blombiologi. Så 

 har emellertid mycket ofta blifvit gjordt, och har sådant ej heller 

 visat sig vara utan betydelse. Jag kan därför ej heller här under- 

 låta att sammanfatta det hittills sagda i några reflexioner beträffande 

 Spironema-hlomnvdns pollinationsmöjligheter. Det, som i dess bygg- 

 nad och utveckling mest frapperar, är den blandning af egenskaper, 

 tydande på autogam och allogam, på anemofil och entomofil polli- 

 nation, som i densamma förefinnes. För entoniofili tala tvenne 

 karaktärer: blommornas iögonenfallande, hvita färg samt deras starka 

 doft. Anemofil pollenöfverföring synes däremot befrämjas genom 

 det glatta, stoftlika och lätt kringyrande pollenet, genom saknaden 

 af honung, märkets penselformade utbildning samt ståndarknappar- 

 nes utmärkta anordning att vid minsta vindpust sättas i rörelse. 

 Visserligen tolkar Delpixo de platta, skiflika konnektiven som skylt- 

 organ, men snarare synas de mig kunna uppfattas som vindfångare; 

 vid strängen äro de fastade medelst ett starkt sammandraget, ledar- 

 tadt parti (se lig. lO), hvilket åstadkommer, att de vid den svagaste 

 vindpust sättas i dallring, något som befrämjas af skifvans fördel- 

 ning med den största delen förlagd ofvan upphängningspunkten 

 och knapprummen fastade på ett par kortare utskott nedom denna. 

 För autogam pollination tala till sist äfven ett par omständigheter, 

 nämligen knapparnes och märkets inbördes ställning i blomman 

 (visserligen något skilda, men ej tillräckligt för alt kunna hindra 

 pollenöfverföring) i samband med samtidighcl i deras utveckling, 

 samt vidare ståndarnes och märkets slutliga neddragning i blom- 

 pipen. 



Ett slutgiltigt afgörande af hvilken eller hvilka af dessa pollina- 

 tionsanordningar äro verksamma i Spironema-hlommnn under dess 

 naturliga förhållanden, må lämnas åt den, som får tillfälle att stu- 

 dera växten i vildt tillstånd. En omständighet, som försvårat afgö- 

 randet för mig, är den, alt ingen enda blomma, jag sell, frambringat 

 frukt. Att börja med satte jag detta i samband med själlpollinering 

 och ansåg växten vara själfsteril; dock ha senare försök med kors- 

 befruktning äfven gifvil endast negativa resultat, hvarför man måste 



