305 



sista nedisningen långa tider legat under vatten och delvis först i 

 historisk tid höjt sig däröfver, hvarigenom en del växter från syd- 

 ligare trakter med långsammare spridningssält, för hvilka det nord- 

 liga klimatet här ej utgör något hinder, ännu ej hunnit invandra; 

 så saknas här t. ex. nästan alla de för mellersta Sverige karakte- 

 ristiska vårväxterna. Rörande denna landets höjning meddelar 

 A. G. HÖGBOM i »Norrland, Naturbeskrifning» (l906), att den år- 

 liga förskjutningen af vattenytan, uttryckt i vertikalt mått, uppgår 

 i medeltal för denna trakt till l,i cm. Umeå, som ligger två mil 

 från kusten samt 12 m. öfver hafvet, skulle således efter denna 

 beräkning för omkring 1100 år sedan legat under vatten. Det när- 

 mare hafvet liggande kustlandet har följaktligen under ännu senare 

 tid utgjort hafsbotten. 



Ett uppräknande af jämte några närmare upplysningar om här 



förekommande träd och större buskar torde måhända vara på sin 



plats, då dessa såväl utgöra substrat för ett synnerligt stort antal 



af i förteckningen upptagna svampar som äfven bidraga att för- 

 läna trakten den för dess vegetation typiska karaktären. Dessa 



äro: 



Ainas incana: allmänt på fuktiga ställen bildar detta träd den för det 

 norrländska kustlandskapet karakteristiska randformationen. 



Alnus glutinosa: sällsynt 



Betala nana: allmän. 



Betala odorata: allmän i)å fuktiga ställen, dels ensam, dels blandad med 

 gran och tall. 



Betala verracosa: allmän å södra sluttningen af bergsåsar. 



Daphne Mezeream : sällsynt. 



Hippophae rhamnoides: bildar snår här och hvar vid hafsstränderna. 



Juniperas commanis: allmän. 



Ledarn palastre: allmän å fuktiga ställen, men förekommer äfven å tall- 

 hedar. 



Picea excelsa: bildar här sällan rena bestånd och ingår mest i barr- 

 blandskog och försumpningsskog. 



Pinas silvestris: bildar tallhedsskog samt ingår i mossig barrbland- 

 skog. 



Popalas tremula: bildar dungar invid kulturmarker. 



Pranas Padas: ganska allmän på fuktiga ställen. 



Rhamnas Frangala: tämligen allmän. 



Ribes rabram: i bevisligen vildt tillstånd tämligen sällsynt. 



Rosa einnamomea: allmän. 



Rubus idaeus: allmän, i synnerhet vid kusten. 



SalLv aarita: ganska allmän. 



Salix caprea: ganska allmän. 



Salix cinerea: sällsvnt. 



