323 



Ulom de två former för leleulosporlagrens uppträdande hos denna 

 art, som Ed. Fischkr (1. c. p- 45) omnämner, nämligen dels sådana, 

 som utveckla sig direkt efter uredostadiet på de deformerade bla- 

 den, dels små strödda teleutosporhopar på icke deformerade blad, 

 iakttogs af mig så tidigt som den 11 juni i år på mycket defor- 

 merade blad bruna lager med hufvudsakligast teleutosporer på 

 samma gång mindre deformerade blad gåfvo upphof till gula lager 

 med hufvudsakligast uredosporer. 



Vromijces Behenis (DC.) Uns*. I, III pä bladen och sljälknrna af Silcnc 

 marilima: Bastuskär VIII 1906; I allmän å skären vid Holås>crn VII 

 1907. 

 Enligt hvad Dietel påvisat förnj^as aecidiegenerationen hos denna 

 art, hvilken som bekant saknar uredo. Teleutosporlagren uppträda 

 antingen ensamma eller på samma mycel som aecidierna och sam- 

 tidigt med dessa. 



Uromyces Fabae (Pers.) Schröt. 1) på Yicia cracca I ])å bladen VII 1907; 

 II — III på bladen och stjälkarna, allmän. 2) II på Pisiim saliinim 

 cult. VIII 1905. 



Uromijccs Geranii (DC) Wint. III på bladen af (iemninm silvaliciim X 1907. 



Uromijccs Poae Rabenh. I {Aecidium Ranunciilacearum DC) på bladen af 

 Raniincuhis aiiricomus VI, ganska allmän; III i)å stjälkarna at Poa 

 pralensis; V. 

 Då aecidier och teleutosporer växte på samma ställe, är det tro- 

 ligt, att teleutosporerna tillhöra f. auricomi-pratensis (jfr O. Juel, 

 Sv. Bot. Tidskr. 1908 p. 169). 



IJromijces Polijgoni (Pers.) Fuck. I — II — III på bladen af Pohigoniim avi- 



ciilare VII -IX 1906. 

 Uromyces Solidaginis (Sommerf.) Niessl på bladen af Solidayo virgaiirea, 



ganska allmän. 

 Uromyces Trifolii (Hedw. f) Lév. II— III på bladen af TrifoUum pratense 



X 1907. 

 Uromyces Trifolii-rcpentis (Cast.) Lire I på bladen, III på bladen och 



stjälkarna af Trifoliiim repens: Holmön VII 1907. 



LiRO (Soc. pro Fauna et Flora Fenn. 29, n:o 6, p. 11, 1906) har 

 påvisat, att Uronnices Trifolii repentis morfologiskt är väl skild från 

 U. Trifolii och biologiskt är bunden vid TrifoUum repens utan att 

 kunna öfvergå på TrifoUum pratense och hybridum. Den har både 

 aecidium, uredo och teleutosporer. Hvad det af mig på Holmön in- 

 samlade materialet beträffar är det möjligt, att ej allt bör räknas 

 till ofvanstående art. På samma sänka äng växte i början af juli 

 exemplar af TrifoUum repens med enbart aecidier, andra exemplar 



