(66) 



niossläkten äro, som bekant, ofta sväfvande och grundade pä mikrosko- 

 piska karaktärer, hvarför uppställandet af ett större antal släkten för 

 nybörjaren försvårar bestämningen af både släkten och ai'ter. För att 

 praktiskt utreda denna fråga har förf. låtit skolgossar, som saknat känne- 

 dom om mossorna, bestämma släkten och arter efter öfversikterna uti 

 första arkets korrektur. Resultatet visade sig vara ganska godt. En af 

 Europas förnämsta bryologer har i bref till förf. skrifvit: »Jag är öfver- 

 tj'gad om att Edert arbete redan genom den praktiska anordningen kom- 

 mer att tillvinna sig många vänner.» Den, som vill förorda de större 

 släktenas sönderdelning i smärre, må sätta Limprichts mossflora i han- 

 den på en nybörjare och låta honom försöka reda sig därmed. 



»Huruvida», fortsätter referenten, »de svenska namn, som finnas vid 

 en och annan mossa, äro lyckligt funna, lämnar jag åt läsaren att be- 

 döma. > De föreslagna svenska mossnamnen äro att räkna bland de första 

 försöken på ett område, som är föga bearbetadt. Förf. vill emellertid med 

 nöje liksom ref. öfverlämna namnens bedömande åt den opartiske läsaren. 



»Svagast», heter det vidare, »är författarens behandling af bladmossornas 

 geografiska utbredning i Sverige; vid de arter, som blif vit funna i Närke, 

 saknas uppgifter om deras utbredning i det öfriga Sverige.» Uti detta 

 omdöme är utgifvaren fullständigt ense med referenten. Men någon 

 framställning af den geografiska utbredningen har ej blifvit utlofvad mer 

 än för Närke, såsom på titelbladet angifves. I likhet med referenten, 

 som dock bäst vore i stånd att lämna fullständiga meddelanden i detta 

 afseende, känner förf., att den litteratur, som finnes om bladmossornas 

 växtgeografiska utbredning i Sverige, är alltför torftig. Det ingick därför 

 ej i utgifvarens plan att lämna någon växtgeografisk framställning, i syn- 

 nerhet som »Skandinavisk bladmossflora» af N. C. Kindberg fyra år 

 förut utgifvits. För de utom Närke förekommande arterna har förf. 

 däremot anfört lokaler från sistnämnda mossflora. Beklagligt är, att 

 härigenom några felaktigheter inkommit uti »Bladmossfloran». 



»I författarens bok», säger referenten vidare, > saknas ej så få i Sve- 

 riges lågland funna bladmossor. - Då förf. ej ämnat lämna en fullständig 

 framställning af mossornas utbredning utan med arbetet afsett en hand- 

 bok för nybörjare, har det ansetts lämpligt att utesluta sällsyntare och 

 kritiska arter. I företalet utlofvas ock blott upptagandet af viktigare 

 arter af sådana mossor, som förekomma utom Närke. Att inkonsekvenser 

 i detta afseende begåtts, erkännes villigt. Beträffande kritiska arter må 

 till jämförelse påpekas, att de i Neumans flora upptagna ///<'r«f/um-arterna 

 l)lott utgöra ett fåtal af Sveriges Hieracier. Någon anmärkning mot 

 nämnda flora har på grund häraf dock ej blifvit framställd. 



Referentens öfriga anmärkningar äro af mindre betydenhet. Det synes 

 förf. varit rättvist och för den botaniska allmänheten mera upplysande, 

 om referenten i stället för åtskilliga detaljanmärkningar utförligt refere- 

 rat det för den svenska mossfloristiska litteraturen nya: planscherna. 

 Visserligen talas om vackra Ijustrycksbilder, men hvad dessa och de .51 

 öfriga planscherna med öfver 400 figurer föreställa, därom får allmän- 

 heten ej någon kännedom. 



E. Adlerz. 



