Svensk Botanisk Tidskrift. 1908. Bd 2, h. 3. 



REFERAT. 



o. Galloe, Danske Likencrs Okologi. — Botanisk Tidsskrift udgivet 

 av Den Botanske Förening i Kobenhavn. Band 28 (h. 3), ss. 285 — 

 372 ocli tafl. 3 — 17. — Kobenhavn 1908. 



Spridda notiser öfver lafvarnas- ekologi föreligga visserligen i littera- 

 turen, men för några omfattande specialstudier har den hittills icke varit 

 föremål. Det försök, förf. här gjort, förtjänar därför mycket beaktande 

 och bör otvifvelaktigt verka väckande för fortsatta undersökningar. 



I det första kapitlet lämnas läsaren en kort öfversikt öfver den före- 

 gående litteraturen, hvilken kompletteras genom en fyra sidor stark lit- 

 teraturförteckning i slutet af afhandlingen. Därefter preciserar förf. när- 

 mare de frågor, han uppställer för sig till besvarande. Det gäller, säger 

 han, att skildra, l:o hvilket komplex af yttre faktorer (»Livskaar») fö- 

 refinnes i hvarje särskildt samhälle, 2:o hvilka lafvar visa sig kunna 

 finna sig till rätta under dessa yttre förhållanden och 3:o de tilläfven- 

 tyrs förefintliga morfologiska och anatomiska byggnadsanordningar, som 

 kunna anses betinga, att de i hvarje särskildt växtsamhälle funna laf- 

 varna förmå att nöja sig med just de där till buds stående lefnadsför- 

 hållandena. 



Dessutom karakteriseras i detta kap. lafvarnas biologiska typ. Laf- 

 varna äro i allmänhet xerofyter utan några bestämda hviloperioder (åt- 

 minstone icke i fråga om deras rent vegetativa arbete, möjligen dock i 

 fråga om det reproduktiva). Vattenupptagandet sker genom hela växt- 

 kroppens yta. Detsamma är fallet med transpirationen, hvilken som be- 

 kant i allmänhet försiggår mycket hastigt, så att lafvarna snart torka. 

 Som skydd mot för stark afdunstning tjänstgör barklagret, hvars verkan 

 dock uppenbarligen är föga effektiv och endast afser förhindrandet af 

 alltför snabb uttorkning. Att lafvarna kunna uthärda stark och lång- 

 varig torka utan att dö, beror på intracellulära, för oss ej närmare be- 

 kanta egenskaper. Alla lafvar äro enligt förf. fotofila, om ock i olika 

 hög grad. Som skydd mot för stark belysning, som skulle menligt in- 

 verka på gonidierna, tolkar han åtskilliga i barklagret förefintliga färg- 

 ämnen. Längre fram omnämnes en annan byggnadsanordning, som anses 

 hafva samma ändamål. Hos renlafven t. ex. finnas stora intercellularrum 

 i ytligt liggande väfnader. Vid torka tränger luft in i dessa rum och 

 ger åt lafven en snöhvit färg. Då ljuset nu har att passera än genom 

 starkare ljusbrytande, än genom svagare ljusbrytande kroppar, förmår 

 endast en ringa del af detsamma intränga till gonidierna. 



