(83) 



inom flera bakterieraser, hvilka stundom äro i hög grad plastiska med 

 hänsjm till sina optimaltemperaturer. 



Mez upptager utöfver M. lacnjmans ännu tre Mernlius-diYtQY, hvilka 

 noggrant karakteriseras så till mycelier, sporer, fruktkroppar som öfriga 

 karaktärer. De synas emellertid icke spela någon större roll i praktiken 

 som träförstörare, äro relativt sällsynta och åstadkomma vanligen blott 

 mera lokaliserade skador. 



Vid behandlingen af de 20 som timmerförstörare bekanta Polyporus- 

 arterna följer Mez, hvad artbegränsningen beträffar, noga Elias Fries, 

 hvilkens diagnoser ordagrant återgifvas. Sin reverens för Elias Fries 

 som Po/yponis-kännare ger Mez, sedan han framhållit de svårigheter, 

 som möta mykologen inom detta släkte, uttryck i följande vackra ord: 

 ». . . die wissenschaftlichen Mykologen miissen die unendliche Uberlegen- 

 heit des Lebenswerks von Elias Fries iiber alle Kentnisse heute lebender 

 Pilzkenner mit Bescheidenheit anerkennen . . . Nur dadurch, dass auf die 

 Basis der FRiEs'schen Artumgrenzung zuriickgegangen wird, ist eine wis- 

 senschaftliche Grundlage fiir das Studium dieser schwierigen Formen- 

 kreise zu erhalten.» 



Mez gifver under hvarje art detaljerade beskrifningar öfver respektive 

 svampars växtsätt, förekomst, myceliekaraktär på naturligt och artifici- 

 ellt substrat, träförstörande förmåga etc. Det rika figurmaterialet gör 

 framställningen mycket åskådlig. 



Utom Polyporiis behandlas arter af släktena: Dacdnlea, Lenzites, Len- 

 tinus, Paxillus, Hypholoma, Armillaria, Psathyrella, Coprinus, Hijdmim, 

 Irpex, Corticiiim och Coniophora. 



Medan Menilius som sagdt är obligat saprofyt och aldrig förekommer 

 i lef vande ved, så äro däremot många — flertalet? — af de öfriga »hus- 

 svamparna» äkta parasiter, som orsaka sjukdomar hos lefvande träd, 

 men därjämte äga förmåga att fortlefva i död ved som saprofyter. 



Utöfver de här närmare refererade rent botaniska kapitlen, finnas i 

 Mez' bok äfven flera värdefulla afdelningar af hufvudsakligen praktisk 

 natur, såsom framgår af rubrikerna: Der Hausschwamm im öffent- 

 lichen Leben (af juridiskt och sanitärt innehåll), Die Beurteilung 

 von Hausschwam m-Schäden (om svampens utvecklingshastighet, lifs- 

 längd, trärötornas natur, om undersökning af infekterade hus och trä- 

 profver m. m.), Die Bekämpfung des Hausschwamms (om bygg- 

 nadsmaterial, försiktighetsåtgärder vid byggnadsarbetets utförande, om 

 ventilation, desinfektion o. dyl.). Alla dessa olika afdelningar innehålla 

 mycket af stort äfven rent botaniskt värde och äro såsom resultat af 

 författarens stora erfarenhet och grundliga studier i ämnet af allra största 

 praktiska nytta. Såväl fackbotanisten som arkitekten och byggmästaren, 

 för att nu icke tala om alla de många, hvilkas ekonomiska intressen 

 kunna kännbart beröras genom uppträdande af hussvamp i byggnader, 

 alla finna de i denna professor Mez' bok svar på hvarje fråga, som står 

 i samband med hussvampkapitlet. 



77jo/77f/ Wulff. 



