(85) 



bestred samtidigt läkaretjänsten vid Göteborgs hospital, förestod någon 

 tid biträdande lärarebefattningen vid barnniorskeundervisningsanstalten i 

 Göteborg, var t. f. förste stadsläkare, t. f. öfverläkare vid Sahlgrenska 

 sjukhusets medicinska afdelning under åren 1880 och 1881, järnvägs- 

 läkare å linjen Göteborg — Flöda 1876 — 97 och öfverläkare vid försäk- 

 ringsbolaget Svea sedan 1882. Var under flera år ledamot af stadsfull- 

 mäktige och hälsovårdsnämnden i Göteborg. År 189i» upphörde Fries 

 med sin läkarverksamhet och återflyttade till sin födelsestad Uppsala, där 

 han tillbragte de återstående åren af sin lefnad. 



Som läkare åtnjöt Fries stort anseende och hade i Göteborg en 

 kolossal enskild praktik. Med tiden blef han en af staden Göteborgs mest 

 kända och populära personer. Om det minne han efterlämnar därstädes 

 vittna de ord, som vid hans död stodo att läsa i Göteb. Handels- och 

 Sjöfartstidning: 'D:r Fries var en varmhjärtad läkare och människovän, 

 därtill en vänsäll man, som rikligen delade med sig åt andra af sin lifs- 

 glädje och sitt strålande humör, som icke kunde nedslås, endast dämpas, 

 då egen sjuklighet och flera dödsfall inom familjen på sistone fördystrade 

 hans dagar här i Göteborg.» 



Fries var bekant som en mycket ifrig resenär. Under sina talrika 

 resor i rekreationssyfte besökte han alla Sveriges städer och alla Euro- 

 pas hufvudstäder. En utrikes vetenskaplig resa företog Fries jan. — okt. 

 1868 med understöd af Hwasserska stipendiet, hvarunder han hufvud- 

 sakligen uppehöll sig och studerade i Prag och Wien. 



Gifvetvis hade Fries på grund af sin medicinska verksamhet ej mycken 

 tid öfrig att ägna åt sitt älsklingsstudium, svamparna. Det är därför 

 så mycket mer erkännansvärdt att han under hela sin lefnad bibehöll 

 sitt botaniska intresse oförminskadt. Hans första botaniska af handling, 

 en växtgeografisk skildring af trakten mellan Torne och Kalix älfvars 

 nedre lopp, hvilken ännu i dag kan läsas med nöje, utkom år 1858 och 

 den sista, Anlcckningar om svenska hymcnoniijcelcr, utkom i fjol, nära 

 50 år senare. Hans hufvudsakliga studium var som bekant hymenomy- 

 ceterna, på hvilket område Fries kan sägas ha varit sin berömde faders 

 arftagare. Vid insamlandet af svampar var han dennes ifrige medhjäl- 

 pare och öfvervakade vid en resa till Femsjö år 1861 utförandet af de 

 svampplanscher, som där af artisten Åkerlund förfärdigades för Veten- 

 skapsakademiens räkning och som ligga till grund för Elias Fries' 

 Icones selecUv hymcnomyceliim. Efter sin faders död redigerade Rob. 

 Fries tillsammans med sin broder Th. M. Fries utgifvandet utaf 8 häf- 

 ten af ofvannämnda planschverk. På grund af sin kännedom om de af 

 Elias Fries uppställda arterna rådfrågades han ofta af såväl utländska 

 som svenska mykologer. Åt Göteborgstraktens svampflora ägnade Fries 

 speciellt sitt intresse, livarom vittna hans båda förnämsta arbeten: Synopsis 

 hymenomycelnm regionis golhobnrgensis (1888) och In synopsin hymeno- 

 mycetnm regionis golholnirgensis addilamentnm (1900). Ett vittnesbörd 

 om Fries' grundliga kunskaper på hymenomyceternas område är hans 

 intressanta afhandling: Om suampfloran i våra växthus. 



Af Svenska botaniska föreningen var Fries medlem alltsedan dess 

 stiftande. 



