(88) 



lic. 1882. H. t. 1882— h. t. 1883 tjänstgjorde B. som lärare i botanik 

 vid Alnarp och var samtidigt vik. föreståndare för Malmöhus läns frö- 

 kontrollanstalt. År 1883 disputerade han för fil. doktorsgrad i botanik 

 och blef omedelbart förordnad till docent i detta ämne. Promoverades 

 till fil. doktor år 1884. Då emellertid vid denna tidpunkt utsikterna till 

 en dräglig existens som botanist voro alltför sväfvande, vände B. sin 

 forskarhåg snart nog från botaniken till zoologien. 



Det porträtt af Bergenpal, som här återgifves, är taget under något 

 af åren 1881 — 18S.T, och hänför sig alltså till den tid, då B. ännu var 

 botanist. 



Redan år 1886 utnämndes han till docent i zoologi, inom hvilket ämne 

 sedermera tyngdpunkten af hans forskargärning blef förlagd. Efter en 

 elfvaårig, oaflönad docenttid blef B. år 1894 e. o. professor i jämförande 

 anatomi och tio år därefter blef han kallad att efterträda A. Qvenner- 

 STEDT som ordinarie professor i zoologi och prefekt för zoologiska insti- 

 tutionen i Lund. Vid realskolan i Lund verkade B. i många år som lärare 

 och under åren 1892 — 97 jämväl som skolans rektor. 



Bland B:s resor i botaniskt syfte må nämnas en färd i Bohuslän som- 

 maren 1875 med understöd af Göteborgs och Bohus läns hushållnings- 

 sällskap samt en botanisk resa i Norrland, särskildt Jämtland, år 1882. 

 Af längre studieresor må erinras om B:s deltagande i en färd till Nord- 

 Grönland samt en längre tids vistelse vid biologiska hafsstationen i Neapel 

 och Messina. Som zoolog har B. varit en mångsidig forskare, hvilkens 

 författarskap utmärkte sig för gedigenhet och skarp kritik. 



Den reda och klarhet, som var ett genomgående kynnesdrag hos Ber- 

 gendal,, gjorde honom till en pedagog af rang. Hans föreläsningar ut- 

 märkte sig för öfverskådlighet, koncentration och ett kraftfullt framförande. 

 1 sitt umgänge med oss studenter var han enkel, anspråkslös och mera 

 den äldre kamraten än den höglärde professorn. Det fanns i Bergen- 

 dals väsen något sträft, oslipadt, nästan bryskt, som i förstone på mången 

 verkade som otillgänglighet, men detta hans så karaktäristiska sätt i yttre 

 måtto speglade ingalunda den hjärtogode »David >, sådan vi alla lärde 

 uppskatta honom. Redan från unga år var B. alltid högt uppburen inom 

 Lunds studentkår, där han bl. a. en tid beklädde posten som kurator i 

 Göteborgs nation och som kårens ordförande. Under sina sista lefnadsår 

 var Bergendal Akademiska Föreningens ordförande — - Lunds studenters 

 högsta hedersbevisning. 



Ehuru B. sålunda endast under några korta är kom att verka som 

 liotanist, medhann han dock att genom sin gradualafhandling inskrifva 

 sitt namn i den svenska botaniska forskningens historia. B. började 

 sina botaniska studier under J. Acjardii, men det blef hufvudsakllgen 

 prf)fessor F. W. C. Auesciioitg, som kom att bli bestämmande för hans 

 forskningsriktning. Vid denna tid hade växtanatomien en stark blomst- 

 ringstid i Lund. Det är professor Areschougs ovärderliga förtjänst 

 att ha bragt växtanatomien i vårt land in på för sin tid nya banor. 

 Alltför länge hade växtanatomien varit en rent deskriptiv vetenskap och 

 urartat till ett lämligen .sjiillöst lH)j)ande af histologiska fakta, sä att 

 Schwendener i sin Das mechanische Princip etc. (1874) med ringaktning 



