(95) 



den kunde uppfattas som en spetslillväxt hos konjfenitalt sammanvuxna 

 celltrådar, alltså som hos höj*re floridécr i aUniänhet cnUgt Schmitz. De 

 interkalära delningarna däremot inträda efteråt — visserligen mycket snart 

 — men dock tydligen såsom något sekundärt. Den interkalära tillväxten 

 når sin höjdpunkt i bildningen af nätverkets lameller. 



Tetras po rbildn ingen är hos M. fragilis uteslutande förlagd till la- 

 mellerna i motsats mot förhållandet hos en del andra arter t. ex. M. 

 elegans, M. auslralis och M. denticiilala, där tetrasporerna bildas såväl å 

 lamellerna som äfven å den basala sammanhängande delen. Föredra- 

 ganden meddelade vidare en del histologiska detaljer vid bildningen af 

 tetrasporerna. Liksom 3/ar/e/js/o-cellerna för öfrigt äro äfven tetraspor- 

 anlagen — i motsats mot hvad Schmitz angifvit såsom undantagslös 

 regel bland floridéerna — flerkärniga med ända till 20 — 30 cellkärnor. 

 Dessa tilltaga en tid i storlek samtidigt med att hela tetraspormodercellen 

 tillväxer, men förr eller senare degenereras och upplösas alla 

 kärnorna utom en. Denna intager i tetraspormodercellen ett centralt 

 läge, delar sig och gifver upphof till 4 dotterkärnor, som vandra ut mot 

 periferien. Samtidigt klyfver sig hela tetraspormodercellen successivt i fyra 

 delar tetraederformigt. En kärna kommer i hvarje del, som hvar och 

 en blir till en således en kär nig tetraspor. Tetrasporerna tilltaga nu 

 betydligt 1 volym och talrika kromatoforer kunna nu i dem påvisas. 



Föredraganden redogjorde därefter ingående för utvecklingen af 

 sper malierna, hvilka icke förut beskrifvits hos detta släkte. Martensia 

 är dioecisk och spermatangierna uppstå i sori å lamellerna. Sperma- 

 tangiesori äro olika utbildade hos olika arter. Hos M. fragilis bildas en 

 enda sammanhängande sorus å hvarje lamells sida, hos M. cZf(/ans,/jai;on/a 

 m. fl. däremot bildas å hvarje lamellsida flere från hvarandra afgrän- 

 sade sori. Spermatangierna uppstå därigenom, att ytceller å lamellerna 

 successivt genom täta delningar uppdelas i ett mycket stort antal ytterst 

 små celler, som hvardera innehålla endast en cellkärna. Denna enkär- 

 niga cell sträckes därefter vinkelrätt ut från lamellytan, dess kärna delar 

 sig och den öfre kärnan skiljes från den nedre genom en vägg och cellen 

 blir till ett spermatangium, som i sig utbildar spermatien, som således är 

 enkärnig och slutligen afsnöres från basalcellen, hvilken af föredragan- 

 den betecknades som spermatangie modercell. Spermatangiemoder- 

 cellens kärna har redan förut ånyo delats och efter det första sperma- 

 tangiets afsnörande afsnör den ett nytt spermatangium på samma sätt 

 som det första. Spermatangiemodercellen lefver således kvar och kan 

 möjligen ytterligare afsnöra ännu flere spermatier. 



Föredraganden gjorde därefter en jämförelse mellan spermatie- 

 bildningen hos Martensia och andra undersökta floridéer sär- 

 skildt med hänsyn till spermatangiemodercellens utveckling. Olika typer 

 kunde härvid urskiljas med afseende på graden af spermatangiemoder- 

 cellens omvandling från rent vegetativ cell till fortplantningscell, d. v. s. 

 dess högre eller lägre difl'erentiering; vidare med afseende på sättet huru 

 den afsnör spermatierna, d. v. s. samtidigt eller successivt, från samma 

 punkt eller från olika punkter o. s. v. Dessa olika typer sammanfatta- 

 des af föredraganden i följande öfversiktsskema: 



Svensk Botanisk Tidskri/t 1908. 29 



