860 



Under anteseiis hörjan kan visserligen den exponerade pollenmäng- 

 den genom kontraktionen något ökas, men denna ökning synes 

 mig vara af ringa betydelse, då pollinationen älven ntan densamma 

 tvckes vara tulll hetrj-ggad. xMan kan därlöi- ha anledning att ef- 

 tertänka, om den genom ensidig retning framkallade lutningen af 

 knappröret kan äga någon hetydelse för hlomhiologin hos dessa 

 arter. Denna fråga kan häst helysas genom en jämförelse med 

 retligheten hos släktet Arctotis. 



Om man på en af de undersökta .l/r/o/zs-arterna (lig. ö) höjer 

 stiftet åt ena sidan, sa utför det genast en tämligen stark krökning 

 at det håll, hvarifrån stöten kom. Ståndarsträngarna spela härvid 

 ingen roll, det är endast stiftet, som är retligt, och som utför rö- 

 relsen. Det är på alla sidor lika relligt och kan utföra Ijöjningen 

 åt alla håll. Böjningsförmågan tycks vara uthredd öfver hela den 

 smala delen af stiftet. Man kan nämligen genom att aj)plicera stö- 

 tar på olika höjd af samma stift framkalla skilda krökningar pa 

 olika nivåer af detsamma. För själfva pollenexpositionen äro dessa 

 böjningar naturligtvis utan hetydelse. Däremot kunna de måhända 

 spela en roll för pollenets öfverförande på den besökande insekten. 

 Tv om en insekt råkat stöta till ett stift, så böjer sig detta åt det 

 håll, hvarifrån det fick stöten och trycker därvid sin pollenbärande 

 klubba mot hans kropj). 



De arter, som hatNa retliga strängar, kunna vid ensidig retning 

 också utföra rörelser, genom hvilka pollinationsapparalens spets 

 lutas mot en besökande insekt, och det är väl möjligt, att detta i 

 allmänhet kan äga någon betydelse för pollenöfverföringen. Men 

 särskild t torde detta kanske vara fallet hos de retliga Cichoriéerna, 

 hos hvilka själfva pollenex])osilionen ej i nämnvärd grad är bero- 

 ende af rctlighelen. 



inVA\ l)i:X Pd<:STÄLIBUNGSAFPAi{Ar HKI DEN COMPOSITEX. 



ZUSAMMKXFASSIXC. 



In Hezug auf die Exposition des Pollens können bei den Com- 

 posilen mehrere Typen unterschieden werden, die sich auf vier 

 ziemlich distinkte Hau[)t-Typen verteilen. 



I. Haupl-Typus. PoUencxposilion an der Spitze der Anthercn- 

 röhre. 



