Svensk Botanisk Tidskrift. 1908. Bd 2, h. i. 



STIPA PENNATA I VÄSTERGÖTLAND. 



EN STUDIE ÖFVER DEN SUBBOREALA PERIODENS INFLYTANDE 

 PÅ DEN NORDISKA VEGETATIONENS UTVECKLINGSHISTORIA. 



AF 

 RUTGER SERNANDER. 



Forts. 



Hurudan gestaltade sig nu nordens vegetation under detta den 

 subboreala tidens torra och varma klimat? Redan förut har i sam- 

 band med diskussionen om Stipas förutsättningar att framtränga 

 genom de sydsvenska skogarna upp till Falbygden denna fråga 

 framställts, och några antydningar gjorts, om huru vi på forskningens 

 nuvarande ståndpunkt kunna ställa svaret. Vi skola nu upptaga 

 problemet till en något vidlyftigare behandling. 



Ett direkt svar erhålla vi genom att granska växtresterna i som 

 säkert subboreala igenkända lager Iran torfmossar och andra bild- 

 ningar. 



I hufvudsak lämna de subboreala lorfmoss-fossilen — tyvärr — 

 direkta upplysningar endast om vegetationen på själfva platsen. 

 Den första upplysningen är, att i de depressioner, som i nutiden 

 up|)tagas af torfmossar, kärr- och moss-samhällena under subboreal 

 tid varit betydligt inskränkta till sitt omfång - huru mycket blir 

 en lockande up[)gift för framlidens geografi att bestämma — genom 

 atl skog vandrade långt ut pa ytan af den atlantiska jieriodens hy- 

 drolila bildningar. Koinino relativt torra skogar till utveckling, 

 kvarstå af desamma endast rester af själfva träd- och l)uskbestån- 

 den, ofta härjade af skogseld, mera undantagsvis af de andra skik- 

 ten t. ex. någon Ili/locoiniiim-iwi från bottenskiktet. Om skogen 

 varit mycket sumpig, ökas antalet arter, af hvilka lämningar blifvil 

 bevarade, och nian får sådana vackra och långa fossillistor som de, 

 hvilka Sa.miim.sso.n lämnat från de subboreala sumpskogsbollnarna 

 i Alfdalens backmvrar. 



