406 



en TortuUi muralis- och Thnidium ahietiniiin-winiiix, i hvilken Pelti- 

 gera canina äfven spelade en framstående roll. Al' följande växter 

 anträffades torra, af tjorårstorkan dödade exemplar af Riimex Ace- 

 tosella, Potentilla argentea och Poa compressa. Exemplaren hade 

 troligen allesammans varit utlöpare från alldeles intill stående in- 

 divid i Saxi fråga g raniilata- fonuaiionen. Däremot hade 1907 års 

 fuktiga sommar från detta samhälle infört grodd-ungplantor af Se- 

 diim annuiim och samma sommar eller 1906 års höst grodd-ung- 

 plantor af Sediiin Telephium. 



De konstanta xerofila edafoiderna i vissa formationer undergå 

 nog af klimatet betingade periodiska fluktuationer till sin utsträck- 

 ning. Särskildt skulle jag vilja anbefalla trädbas-edafoiderna 

 till studier i detta hänseende. 



Troligen ha de flesta observerat, huru på senvintern, medan ännu 

 snötäcket är fullt sammanhängande, rundt trädbaserna uppstå bara 

 fläckar. Dessa betingas af värmeutstrålningen från trädens bark, 

 i någon mån och i vissa lägen af att vindkanaler utmodelleras i 

 snötäcket rundt träden. Den tid, marken kring trädbaserna är ex- 

 ponerad för del direkta solljuset, ulsträckes genom denna snöns 

 tidiga bortsmältning ofta ända till 1 — 2 månader öfver hvad som 

 blir fallet med den öfriga markytan. Till följd häraf samt på grund 

 af all trädkronans centralparli verkar kraftigast som regnuppfångare, 

 antar vegetationen på dessa edafoider en ganska xerofytisk karak- 

 tär. Särskildt pregnant blir den efter mina iakttagelser i Uppland 

 och Södermanland kring de större ekarna i löfängarna. Fältskikten 

 glesna därigenom att de pollakantiska örterna och de tufbildande 

 gräsen träda tillbaka. De pollakantiska örterna utgöras till en ej 

 ringa procent af sommarhvilande lökväxter såsom AUiiim oleraceiim, 

 Corijdalis fabacea, Gageu lulea och G. minima: till och med litofy- 

 ler såsom Sediim Telephium kunna anlrätfas. Ett vanligt gräs är 

 den lör klij)pgrund så karaktäristiska Poa nemoralis. Hapaxanterna 

 utveckla sig i stort antal: Mijosotis ariwnsis, M. collina, Viola tricolor 

 etc; ofta företrädas de också, om löfängen belas eller utskjuter i 

 kulturmark, af diverse ogräsformer. 



Som exempel kan tagas en uj)j)teckning från slrandslultningen af 

 sjön Hederviken i Uppland UJ^^/v^O?, som nog på våren skulle 

 kunnat kompletteras med en eller annan form. Här står i en be- 

 tad liten löfäng en jätteek, omkring hvilken, särskildt på syd- och 

 västsidan, den xerofyliska vegetationen var myckel utpräglad, be- 

 stående af: 



