407 



Alliuni olcracciuu Poa nemoralis 



Atriplex patiihi Polijgonum aviculare 



Capsella biirsd jxtstoris Riihiis idtviis 



Cerefoliiiin silceslrc Sediim Telcphiniu 



Hievdcium PilosdUt Silene nu lans 



Lithospenniiin arncnsc Stellaria inedid 



Mijosotis arvensis Viohi Iricolor 



Dessa trädbasedafoiders storlek är mycket växkande, än gå de ut 

 några decimeter, än llere meter från trädstammen; i allmänhet till- 

 taga de med dess groflek. Bäst utpräglade äro de på solöppna 

 sluttningar och då på trädens syd- och sydvästsida. Ktl torrt och 

 varmt klimat, sådant som antagits för den subboreala perioden, 

 skulle sålunda i hög grad förstora deras areal, och säkerligen skulle 

 härmed följa väsentliga ökningar af de xerofytiska elementen. 



Xerotermernas historia efter den subboreala perioden. 



Om vi sålunda få tänka oss Sydskandinavien under subboreal 

 tid klädt med en betydligt mera xerotermisk växtvärld än den, 

 som nu karaktäriserar de delar af detta land, hvilka ännu relativt 

 obetydligt påverkats af den moderna kulturen, återstår att taga en 

 hastig öfverblick af de företeelser, som bragt dessa xerotermer att 

 vika tillbaka och som öfverhufvudtaget skapat de nutida vegeta- 

 tions-förhållandena. Som förut framhållits, dukade de subboreala 

 torfmoss-skogarna under för en storartad försumpning i kärr- och 

 mossformationer, om de ej dränktes under de tillstötande sjöarnas 

 vattenspegel. Det är den subatlantiska perioden, som nu tager sin 

 början, och det är dess fuktiga, kyliga klimat, hvilket orsakar den 

 splittring i xerotermernas utbredning, som är så kännetecknande för 

 den sydsvenska floran, och som vi i det föregående haft tillfälle 

 att exemplifiera genom att i detalj redogöra för .S//jDa-växternas ut- 

 bredningsförhållanden i Nordeuropa. 



Hvad de enskilda växtsamhällena beträffar, få vi tänka oss, att 

 de mera mesofytiska och hygrofytiska elementen ryckte fram, i den 

 mån de xerofytiska drogo sig tillbaka, och för kännedomen om 

 dessa förändringar lämna oss helt säkert åtskilliga drag af våra 

 subfossila aflagringar och vår nuvarande vegetation ett öfverflödande 

 såväl direkt som indirekt studiematerial, analogt med det vi nyss 

 genomgått för att lära känna de subboreala omhvälfningarna. Detta 



