410 



För ett litet område — Uppsalatrakten — gjordes nyss en analy- 

 tisk behandling af iloran på de örtbackar, som genom åkerbruket 

 räddas från att indragas i skogarnas seiie, med särskild hänsyn till 

 xerotermerna. Af denna analys framgick, att man hade skälig anled- 

 ning misstänka Salria pratensis, Lavatera timringiaca och Melampyriini 

 arvense som inkomna för resp. ett eller annat århundrade sedan. — 

 Äfven andra af Uppsalatraktens växtsamhällen ha på samma sätt riktats 

 med sydosteuropeiska xerotermer. I de flesta fall höra dessa samhällen 

 till »kulturgränsen», om de ej rent af äro fullkomliga »kultursam- 

 hällen». Af hithörande växter kunna nämnas Anthemis tinctoria, 

 Biinias orientalis och Dracocephahim thijmifloriim, af hvilka de 2 

 sista som Uppsala- eller Upplandsfynd för första gången inregistrerades 

 i svenska tloran. De två förstnämnda, af hvilka som speciallokal 

 för Uppland Lixxk för Anthemis i K. V. A. Handl. 1742 p. 25 

 anför - Wäxer något kring Upsala ■ och i Flora suecica ed. 2 1755 

 p. 194 »in pratis apricis argillosis passim, imprimis in Uplandia», 

 och Bunias orientalis anses ha inkommit omkring 1760, äro fort- 

 farande stadda i en jämn ökning, om ej människan direkt söker 

 hejda densamma. Dracocephahim däremot har, sedan den fortlef- 

 vat ungefär ett sekel, ej kunnat anträffas på de sista årtiondena. 

 Första gången anföres den af Ehrhart i hans Beiträge 5 p. 20, 

 men utan lokal. Uil.ii-:blad (1792) anger den för >gator och tak 

 i Upsala och Wahlenberg 1820 i Flora Upsaliensis p. 202 in 

 plateis et ruderatis Upsaliensibus raro, apud nos e seminibus siberi- 

 cis jirimum in(|uilina facta». Exemplar tagna af honom »på taken 

 i Svartbäckstrakten medio juni 1820» och »vid Rickomberga» åren 

 1824 och 1825 ligga i Herbarium Upsaliense. På 1830-talet synes 

 den ha blifvil vanlig litet hvarstädes. »Etiam extra urhem nunc 

 legitur, ut ad Rickomberga et ad agrum jugi Polacksbacken copi- 

 osc' säger Mvrin 18.'U. Från 30-, 40- och 50-talen ligga exemplar 

 i Upsalaherbaiicl. af hvilka följande ha närmare lokaluppgifter: 

 Carl Hartma.n 1844 & 1845 i »Svartbäcken, på tak» och R. Fries 

 1853 »Svartbäcken». Ännu |)å 1850- och 1800-talen var den enligt 

 välvilligt meddelande af niin nyligen allidne vän doktor Robert 

 Fries rätt vanlig på torftaken i Svartbäcken. 



På de allra sista åren ha en hel del sydosleuropeiska växtfor- 

 mer inkommit genom sä(lesimj)orten till Uppsala ångkvarn. Dessa 

 ha genom ifriga florister, särskildl II. Wn n:, T. Fi.oderus, A. och 

 T. Fries år 1903 (Witte, Sveriges riHleralllora p. 51— 58) blifvit 

 ui)pspårade och i lilleiaturen registrerade. Om några af dessa skulle 



