417 



ret är mycket rikt pa rötter af (Jiiercns pcdiincnhiUi och att i de 

 lakustrina bildningarna under detsamma ligga talrika frukter af 

 Trapa natans. (iranen börjar (p. 10) i en »1 m. bis 0,65 m. dunkel- 

 bräunlicher, sehr sandiger Torf , liggande mellan stubblagret och 

 7Vo/K/-/,onen. 



När en gång Centraleuropas lorfmossar undersökas efter samma 

 synpunkter som de, hvilka nu leda de svenska växtgeografernas 

 arbete, framträda helt säkert en mängd andra motsvarigheter till 

 vår subboreala periods djupa ingripande äfven i dessas utvecklings- 

 historia. Troligt är, att också här spåren efter ett varmare kli- 

 matskede äro till finnandes, och att man dä med dessa subboreala 

 bildningar såsom ledlager skall kunna konstatera samtidigheter 

 mellan dessa spår och vår litorinatid med dess subboreala underaf- 

 delning. Särskildt skulle jag vilja framhålla de tyska bergskedjornas 

 högre partier ofvan de nuvarande ek- och hasselgränserna som syn- 

 nerligen lämpliga utgångspunkter för en sådan jämförande undersök- 

 ning, (jfr Drude 1906 p. 107.) Redan nu vet man nämligen, att läm- 

 ningar af såväl ek som hassel äro anträffade i denna regions torfmos- 

 sar. Särskildt bekanta äro de på Harz samt Fichtel- och Erzgebirge. 

 På Harz uppskattar redan E. von BF:Rr. p. 139 på grund af de subfos- 

 sila ekfynden regionförskjutningen till 1,500 fot. Från Erzgebirge 

 uppger SiTENSKV hasselnötter från torfmossar på 846 — ^1,000 m:s höjd 

 öfver hafvet och E. Köhler från 820 m. ö. h. I nutiden saknas 

 här hassel. Drude säger 1902 p. 123 om densamma: »Beriihrt die 

 Gebirgswälder nur im unteren Grenzgebiet bis ca. 550 m.; Stand- 

 orte 700 — 900 m. sind selten.» Sitenskys profiler (p. 149 — 155) 

 ange dock för ett eventuellt subborealt eller för ett öfverhufvudtaget 

 från litorinatiden härstammande fyndlager väl djupt liggande has- 

 selnötter. 



Som bekant har Gunnar Andersson i sitt verk öfver hasselns 

 nuvarande och forna utbredning i Sverige efter de subfossila och 

 relikta hasselförekomsterna sökt uppskatta beloppet af den region- 

 förskjutning, den svenska växtvärlden undergått sedan litorinatiden. 

 Han kommer till det resultatet, att vegetationsgränserna i Norrland 

 en gång legat ett par breddgrader längre mot norr, eller att vege- 

 tationsperioden då varit i genomsnitt 2,4^ C. varmare än nu. Det 

 ligger -säkerligen mer än kuriositetsintresse i att Kerner, som nyss 

 p. 413 refererats, för sin aquilonära period kommer till en ungefär 

 lika betydande regionförskjutning, från sydost räknadt, och att 

 Briquet, för att förklara sina xerotermiska relikter af mediterran 



