(117) 



och en del beväxla med en ulomorclciilli^l > ppii^ vej^elalioii af exemjjel- 

 vis Miilgcdiniu, viden och björk m. in., och i)ä kanten och sUillninj«en 

 af en sachin terrass växte ranunkeln. Dessa terrasser bihhi liksom frodij^a 

 oaser i)å öfvergån.^en till det otVanlör li.i;i>andc. tänilifien sterila och en- 

 formiga högfjället. 



Kn mängd andra terrasser pä västra sidan om an genomsöktes af mig 

 och min botaniskt intresserade kamrat, (l:r Ai.mstköm ifrån Örebro, men 

 utan resultat. Sedan öfvergingo vi ån och granskade en del terrasser pä 

 öslra sidan om densamma, och med en kikare till hjälp fingo vi till 

 slut sikte pa ytterligare ett (50-tal individer pa en nagol högre upp på 

 Ijället liggande terrass. Det lyste i)å afstånd hviti af dem. som man plär 

 säga. 



Hvad nu förekomsten af denna statliga tjällranunkel beträllar, liar jag 

 mig ej bekant, huruvida den någonsin är anträffad på det några mil 

 därifrån belägna Areskutan — jag har själf aldrig sett den där — men 

 väl är den sedan gammalt känd från det närbelägna Storlien. Skulle 

 den nu råka vara nyupi)täckt på Snasen, tillkommer äran och för- 

 tjänsten af dess anträtfande därstädes lektor Arnell ifrån Örebro. 



C. A. E. Lcnslröin. 



Beta marilima L. på de skånska lyndorterna. 



Såsom tillägg till min uppsats i tidskriftens andra häfte för i år kan 

 jag om /ic/a-exemplaren vid Mölle meddela, att bägge individen i som- 

 ras funnos kvar. Jag besökte platsen d. 20 juni och fann då, att det 

 ena individet utvecklat en kraftig bladrosett samt omkr. 30 skott, af 

 hvilka åtminstone 25 syntes utbilda inllorescenser. Det andra individet 

 hade blott utvecklat 5 svaga intlorescensgrenar. 



Vid ett senare besök, d. 10 augusti, befunnos visserligen åtskilliga gre- 

 nar afbrutna eller afbetade, men på de kvarsittande funnos rått talrika, 

 väl utbildade frukter, delvis innehållande redan mogna frön. Utsikt till 

 att liera plantor kunna komma upp synes sålunda tinnas. Några nya 

 l^lantor af fjolårets frö funnos emellertid trots noggrannt sökande ej på 

 platsen. 



Såväl på Hallands Väderö som vid Magnarp synes lida äter ha för- 

 svunnit. Enligt meddelande af Dr. Thorild Wulfp\ som under som- 

 maren besökt dessa bägge platser, har han nämligen förgäfves sökt den 

 där. 



Däremot kan jag själf meddela ännu en fyndort. På en exkursion 

 (I. 8 oktober fanns nämligen ett särdeles stort och kraftigt individ på 

 stranden af Lommabukten, några hundra meter söder om Alnarps skola. 

 Växten hade ännu en stor rosett af väl utvecklade friska blad, som lågo 

 utbredda pa marken, men de talrika grenar som lunnits, hade blifvit 

 afbetade. T3'värr hade jag icke tillfälle att noggrannare undersöka lo- 

 kalen, hvars vegetation nog kunnat vara af ett visst intresse. Innan- 



