(lU)) 



Hnlif^t j^odlietsliilll nioddehinde al' med. kand. Selim Birger upplaga 

 ])rovinsllor()r o. a. röljandc lyndoiicr för Miirlillus nigva (lilib. I'. Iciico- 

 rcirpa Dum.: 



Värmland, Valserudsl)er«el i Nycds s:n [Larsson, Flora öfver Värmland 

 och Dal, 2 uppl., Karlstad 1868, s. 118]; 



Östergötland, — »någon gång kunna de (= bären) vara hvita — » [Kind- 

 berg, Östgöta flora, 3 uppl., Linköping 1880, s. 1381; 



Södermanland, Nässelstad enl. Sv. Hot.; Nyman, Sveriges lanerogamer, 

 del II, Örebro 1868, s. 153). 



I riksmuseets herbarium linnes ett exemplar af denna lorm frän Me- 

 deli)ad, Sundsvall, Södra Stadsberget, 15 sept. 1908. (K. B. Nordström 

 och K. Scholander.) 



I M. G. Sjöstrands (.almar läns och Ölands Hora, C.almar 1863, linnes 

 ingen uppgift om förekomsten af hvita bläl)är inom ifrågavarande lloi'- 

 område. 



Edvard Wiheck. 



Någrra ord om Polyearpon tetraphyllum L 



Uti denna tidskrifts l:sta band, sid. 361 — 3, lemnade förf. ett litet med- 

 delande med titeln : Pol3'carpon tetraphyllum L. i Sverige om denna 

 växt såsom funnen vid Fagervik i Sorunda socken, Södermanland. Några 

 tillägg, grundade på iakttagelser denna sommar, må här göras. 



Frön af F^agerviksväxten utsåddes i maj månad detta år uti Bergie- 

 lunds botaniska trädgård. Till odlingsplats valdes en vid Brunnsvikens 

 strand belägen bädd, afsedd för odling af mediterrana strandväxter. 



Under det att växtplatsen vid F^agervik är halfskuggig och tämligen 

 mager samt besvärad af ogräsen Poa annua L. och Polygoniini avicii- 

 iare L.^, är lokalen i härvarande botaniska trädgård fullständigt solöp- 

 pen och i besittning af en kraftig jordmån, bestående af rik mylljord 

 med någon tillblandning af sand, samt därtill ogräsfri. Växtplatserna 

 äro sålunda af mycket olika beskaftenhet. Min afsikt har nämligen va- 

 rit att pröfva, hvilket inflytande ett sådant förhållande skulle kunna ut- 

 öfva på växtens gestaltning. 



Resultatet af försöket har öfverträfTat min förväntning, och detta i ej 

 ringa grad. 



Under det att F"agerviksväxten alltid är relativt fågrenig och har 

 grenarna uppräta eller nästan uppräta, är Bergielundsväxten rikgrenig 

 och har grenarne mer eller mindre utbredda, så att den företer ett ned- 

 tryckt dynlikt utseende. Blommorna hos Fagerviksväxten äro tämligen 

 få; hos Bergielundsväxten i hög grad talrika. 



' Enligt meddelande af ställets innehafvarc, läraren G. Södkrbehg, som med 

 flit låtit ogräsen stå kvar, för att ej göra något ingrepp i de befintliga naturför- 

 hållandena. 



