I. 



V. 



ed valget af dette foredrags titel har jeg blandt andet havt til hensigt 

 at fremhæve, at min opgave er en historisk, og at jeg ikke har villet for- 

 søge at give nogen oversigt over nutidens lære om kjønsorganernes biologi 

 eller om de sexuelle drifters normale eller sygelige ytringsformer. — 

 Alligevel har jeg ikke fundet helt at kunne undlade at berøre disse emner, 

 fordi jeg saavel til klargjørelse af, hvad jeg mener med ordet gonochorisme ^, 

 som til forstaaelse af min historiske fremstilling har anseet nogle orien- 

 terende bemerkninger angaaende kjønslivet paakrævede. — Jeg finder det 

 da hensigtsmæssigt at begynde med disse bemærkninger, som altsaa udeluk- 

 kende tager sigte paa dette specielle formaal. 



Som bekjendt anlægges hos mennesket begge systemer af kjønsorganer, 

 men under det senere fosterliv kommer normalt kun et af dem til ud- 

 vikling, medens det andet stanser og svinder hen. Vistnok kan under 

 anormale forhold begge systemer i fosterlivet fortsætte sin udvikling 

 udover det normale, og der kan da ved fødselen foreligge en tvekjønnethed 

 med testikkel og ovarium hos samme menneske; men der er endnu ikke 

 paavist noget tilfælde, hvor begge disse organer hos samme individ har 

 været funktionsdygtige, og man er derfor berettiget til at paastaa, at kjøns- 

 forskjellen hos mennesket er absolut, eller, udtrykt med andre ord, at de 

 primordiale kjønskarakterers variation hos mennesket er = 0. 



Men forskjellen mellem mand og kvinde er ikke desto mindre meget 

 variabel, idet kjønsegenskaberne kan variere inden vide grænser, og der 

 findes talrige overgange mellem den typiske mand og den typiske kvinde. 



Jeg kan ikke komme ind paa sexualkarakterernes biologi eller paa 

 spørgsmaalet om deres rette klassifikation, emner, der er af den allerstørste 



^ Af yoi'os og •/(itniauûs. 



